ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 1. 4i 
fallen till hälften eller helt och hållet skjutna öfver hvarandra. 
Muskeltonen iakttogs medelst ett stetoskop anbringadt utanpa 
huden öfver vadmusklerna. 
Vid de försök, som på detta sätt anställdes, erhöllos de 
mest vexlande resultat. Ån kunde i trots af den häftigaste te- 
tanus i musklerna knappt något ljud uppfattas, än hördes det 
vanliga muskelbullret, än åter en tydlig men dof ton, betydligt 
djupare (en eller två oktaver) än stämgaffelns, och slutligen 
hördes stundom stämgaffeltonen alldeles tydligt med dess lätt 
igenkänneliga metalliska timbre. Isynnerhet var det sist nämnda 
resultatet i hög grad öfverraskande — det var alldeles (såsom 
KRONECKER och STIRLING äfven anmärka) »som om lednings- 
trådarna helt enkelt varit ljudledare», eller som om man haft 
för örat en telefon. Men det som var ännu mera öfverraskande 
var, att i dessa senare fall tonen hördes lika väl, ja bättre, då 
stetoskopet sattes emot tassen på samma sida. Då detta före- 
föll något misstänkt, försökte jag på andra ställen af djurets 
kropp, och till min stora förvåning kunde tonen med samma 
tydlighet höras från tassen på andra sidan, från framtassarna 
och slutligen samt allra bäst från svansspetsen. Det var af 
dessa resultat tydligt, att det hörda ljudet alls icke härrörde 
från några muskelvibrationer, utan från helt andra orsaker. 
Naturligtvis hade man därvid i främsta rummet att tänka på 
unipolära urladdningar i följd af de, om ock icke öfverdrifvet 
starka, likväl ingalunda svaga induktionsströmmarna. En sak, 
som i detta afseende likväl föreföll besynnerlig, var att tonen 
hördes synnerligen tydlig, äfven om kaninbrädet isolerades och 
djuret på det noggrannaste betäcktes med en kautschukshinna 
till förekommande af all afledning till den lyssnandes kropp, 
samt att inga spår af ryckningar syntes i andra muskler än de, 
som erhöllo sina nervtrader från den retade nervstammens peri- 
feriska del. Att försöket med samma resultat sedermera äfven 
lyckades på det döda djurets kropp, bör förstås af sig sjelf. 
Då jag icke hade mig bekant, att sådana fenomen förut 
blifvit iakttagna, och dylika möjligen i ett eller annat fall kunde 
