ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 1. 43 
i förbindelse med den sekundära spiralen, fastskrufvas i en van- 
lig svampelektrod (en sådan som allmänt användes inom elek- 
troterapien) fuktad med koksaltlösning, öfverklädd med en kaut- 
schukshinna och försedd med ett isolerande handtag. Denna 
tillställning motsvarar på enklaste sätt djurkroppen med dess 
oledande härbeklädnad. Induktionsapparatens andra pol kan 
vara förbunden med jorden, fenomenen blifva då starkare, men 
det är icke oundgängligen nödvändigt, ty de äro äfven dessför- 
utan tillräckligt tydliga. Äro induktionsströmmarna nagorlunda 
starka (rullarna skjutna öfver hvarandra), förnimmes, om den 
kautschukklädda svampen försigtigt närmas till örat, vid den 
första beröringen ett fint sprakande ljud och en svag, egendom- 
ligt stickande känsla, tydligen framkallad af fina gnistor, som 
slå öfver till örat; tryckes däremot svampen hårdt mot detta, 
kännes alls icke något sådant, men väl höres stämgaffelns ton 
ren och klar och med en förvånande styrka. Ja, man behöfver 
icke ens föra svampen till örat, ty tonen kan framlockas hörbar 
till och med för kringstående, om man med ett fuktadt finger 
berör svampens kautschuksbeklädnad. 
En egendomlig och högst öfverraskande modifikation af 
detta försök är följande: man fattar den ena ledningstråden 
från induktionsapparaten, så att den är i ledande förbindelse 
med kroppen, och betäcker sitt ena öra med eu öfver hufvudet 
lagd tunn kautschukshinna. Under sådana förhållanden hvarken 
känner eller hör man någonting. Men i samma ögonblick en 
annan person trycker sitt öra mot det afkautschuken betäckta, 
frambryter tonen klar och stark för båda. På sådant sätt kan 
genom mellanlägg af kautschuk tonen med samma tydlighet för- 
nimmas af en hel rad personer. Annu starkare blir naturligtvis 
ljudet, om de båda personerna hålla i hvar sin ledningstråd 
från de motsatta polerna af induktionsapparaten, hvarvid de 
för att undvika smärtsamma induktionsslag såsom lätt inses, 
måste iakttaga en viss försigtighet, att icke någon verkligt le- 
dande förbindelse mellan dem uppstår. 
