ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 1. 45 
fortfarande stryker skifvan, som om densamma plötsligt blefve 
alldeles jemn och slät, på samma gång som stämgaffeltonen i 
sådant fall naturligtvis också plötsligt tystnar. För att detta 
onidningsförsök skall lyckas, är nödvändigt, att det finger, som 
onider skifvan, är fullkomligt torrt, ty fuktas det eller är det 
redan i sig sjelf till följd af liflig hudverksamhet fuktigt, kan 
tonen icke framlockas. Bäst lyckas det därför för personer med 
svag hudverksamhet och torr epidermis, men äfven hos andra 
kan resultatet vinnas, om fingrarna lindrigt insmörjas med fett. 
Slutligen bör anmärkas, att det för detta och de förut beskrifna 
försökens framgång icke har någon väsentlig betydelse, om den 
experimenterandes kropp är genom särskilda åtgärder isolerad 
eller ej, ehuru resultaten blifva betydligt intensivare, om den är 
i ledande förbindelse med jorden. 
Många andra modifikationer af dessa försök kunna natur- 
ligtvis lätt uttänkas; det anförda torde emellertid vara tillräckligt 
för att visa grundvilkoren för dessa unipolära akustiska före- 
teelsers uppkomst. Af allt det som blifvit anfördt är tydligt, 
att de skildrade fenomenen mäste framkallas af statisk elektri- 
citet. För detta talar med bestämdhet nödvändigheten af ett 
isolerande lager emellan den ledare, som står i förbindelse med 
induktionsapparatens ena pol och den andra ledande kropp — 
menniskokropp eller annan — som påverkas af induktionselek- 
trieiteten. Åfven vid det sist beskrifna försöket måste tydligen 
detta vilkor vara uppfyldt, ty dels är den torra eller med fett 
insmorda epidermis mycket dåligt ledande, dels eger under fingrets 
oupphörliga rörelser, strykning öfver metallskifvan säkerligen 
icke full kontakt mellan dem rum. 
Vid de tätt på hvarandra följande afbrotten och slutnin- 
garna af den primära strömbanan alstras på de båda polerna 
af den sekundära spiralen 1 lika hastig vexling motsatta elek- 
triska spänningar. Vid den ena fria polen (d. v. s. i de be- 
skrifna försöken i svampelektroden eller i metallskifvau) uppstår 
således i ena ögonblicket positiv elektricitet af hög tension för 
att i nästa ögonblick efterträdas af negativ, så åter positiv 
