ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 1. 49 
så att induktionsströmmarna genomgå dess trådhvarf, och lägger 
örat intill rullens yta, höres tonen mycket klar och tydlig. Att 
den i detta fall icke, åtminstone icke väsentligen, härrör från 
af strömmarna framkallade molekularvibrationer i sjelfva tråd- 
hvarfven, framgår deraf, att den ännu starkare kan framkallas 
på något af de ofvan angifna sätten från en svampelektrod eller 
en metallskifva, som blifvit satt ı ledande förbindelse med den 
ena polen af den nämnda induktionsrullen. Att det vidare här 
icke heller är den fina rulltrådens längd och det deraf betingade 
jemförelsevis betydliga motståndet i induktionsbanan, som är or- 
saken till de höga tensionerna vid induktionsrullens poler, synes 
mig bevisas däraf, att man under i öfrigt lika förhållanden kan 
utbyta induktionsrullen mot en rheostat af ända till 5000 Ste- 
menska enheters motstånd (det högsta som stått mig till buds), 
utan att det minsta spår af ton kan förmärkas. Fenomenet 
härrör således i förra fallet utan tvifvel från de extraströmmar, 
som uppstå i induktionsrullens trådhvarf och göra densamma 
till sin verkan i nu i fråga varande hänseende jemförlig med en 
halfledare eller elektrolyt, sådan som en nerv eller en fuktig tråd. 
Af hvad nu blifvit anfördt torde få anses bevisadt, att under 
sådana förhållanden, som vanligen ega rum vid de försök, hvilka 
anställas för studiet af den genom elektrisk retning framkallade 
muskeltonen, de nu skildrade elektrisk-akustiska företeelserna 
verkligen kunna inträda och gifva anledning till misstag. Detta 
är naturligtvis i hög grad att befara, om de retande induktions- 
strömmarnas intensitet är stor, om kontakten mellan nerven och 
de på densamma anlagda elektroderna är i någon mån brist- 
fällig, och om afständet mellan dessa sist nämnda är betydligt . 
(större än ett par millimeter). Å andra sidan framgår af de 
beskrifna försöken, att det äfven under sådana förhållanden är 
lätt att freda sig för den antydda orsaken till villfarelse. Man 
behöfver nemligen blott sörja för fullständig ledande kontakt 
mellan den lyssnande experimentatorns och försöksdjurets kropp, 
t. ex. därigenom att huden på det ställe, man vill auskultera, 
starkt genomfuktas med koksaltlösning, och stetoskopet med 
Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 38. N:o 1. 4 
