64 A. G. NATHORST, RESEBERÄTTELSE. 
Rheinfelden. Denna borrning, som afsag att söka utröna den 
möjliga förekomsten af stenkolslager härstädes, men hvars re- 
sultat tyvärr blef negativt, skedde till 275 fot i »brokig sand- 
sten», derifrån till 1,205 fot i permiska formationens röda leror, 
delvis med gips och kalklager, samt allra nederst med breceior 
och grofva sandstenar. Närmast derunder mötte förvittrad och 
sönderbruten glimmerskiffer och vid 1230 fots djup diorit med 
granitadror, i hvilken borrningen — under tanke att man hade 
en eruptiv gång — fortsattes ända till 1,422 fot. Från geolo- 
gisk synpunkt sedd kan väl svårligen någon borrmetod jemföras 
med diamantborrning, ty de prof, som vid densamma erhållas, 
äro med fullkomlig säkerhet bestämbara. För några fossila s. 
k. alger, hvilka funnos i Aaraus museum, nemligen Gyrochorda 
från jurabildningar och originalet till Cylindrites caespitosus HEER 
från trias, hvilka i sjelfva verket torde vara djurs spår, skall 
jag i annat arbete utförligare redogöra. 
Det skulle säkerligen varit en tacksam uppgift att öfver 
-låglandet i vestra Schweiz, från trakterna kring Bern till Frey- 
burg och Lausanne, fullfölja undersökningarne af den fossila 
arktiskt-alpina florans forna utbredning. Men så gerna jag än 
skulle önskat att åt detta hall fortsätta mina arbeten. vågade 
jag å andra sidan ej nu offra någon tid deråt, utan måste öfver- 
lemna saken åt mina schweiziska yrkesbröder. Jag beslöt i 
stället att resa direkte till Jurabergen, på hvars torfmossar, 
såsom bland andra MARTINS utförligt ådagalagt, en äkta nor- 
disk vegetation är rådande. Man kunde derföre vänta sig att 
derstädes äfven finna fossila lemningar af en rent arktisk flora. 
Denna resa hade jag dock troligen icke företagit, om jag på 
förhand varit bekant med ett förhållande, som sedermera så 
godt som omintetgjorde alla undersökningar i denna rigtning. 
Jurabergen sakna nemligen nästan helt och hållet stagnerande 
vattensamlingar, och ej heller tyckas sådana efter istiden der 
hafva förefunnits. Orsaken dertill har man att söka i beskaf- 
fenheten hos bergarten, hvilken hufvudsakligen utgöres af kalk- 
ager, genom hvilka vattnet öfverallt på underjordisk väg tager 
