30 A. G. NATHORST, RESEBERÄTTELSE. 
15 centim. samt en största bredd af 7,5. Bladet var i ett fall 
regelbundet och med stark medelnerv, hvarigenom en ganska 
stor likhet med Glossopteris var rådande; andra exemplar visade 
dock, att växten är en äkta Sagenopteris. Det förefaller mig, 
på grund af de ovanligt stora dimensionerna, såsom ganska tvif- 
velaktigt, huruvida denna form verkligen bör anses med S. rhoi- 
folta identisk. Bredvid bladen lågo ganska stora, om Marsileas 
sporfrukter erinrande bildningar, betydligt större än de, hvilka 
vid Pålsjö förekomma tillsammans med S. rhoifolia. 
Den åsigt, som i min förra reseberättelse uttalades, !) att 
SCHENK antagligen såsom Nelssonia polymorpha äfven upptagit 
Nilssonia brevis BRONGN, har äfvenledes visat sig rigtig. Detta 
ädagalades af exemplar från Theta i Bayreuth, hvilka fullkom- 
ligt öfverensstämde med Nilssonia brevis från Hör. Flikarne 
hos denna art afsmalna från bugten mellan tvenne närstående 
mera hastigt mot spetsen och äro betydligt spetsigare än hos 
N. polymorpha. Derjemte är bladet hos den förra konstant 
försedt med tvärrynkor, under det att detta hos den äkta N. 
polymorpha blott undantagsvis är fallet. SCHENK, som antag- 
ligen ej kände någon svensk N. brevis genom egna undersökningar, 
"tyckes helt och hållet hafva förbisett vissa formers af dem, som 
han hänfört till polymorpha, öfverensstämmelse med förstnämde 
art. Han framhåller, att flikarne hos de frankiska än äro trub- 
biga än tillspetsade, men att blad af sistnämda slaget vid basen 
äfven hafva trubbiga fikar, till följd hvaraf han ej kan anse 
de olika formerna såsom skilda. Att de likvisst det äro, adaga- 
läggas af förhållandena vid Pålsjö och Hör. På det förra stället 
finnes endast N. polymorpha, på det senare nästan uteslutande 
brevis. .Men här, der de båda arterna förekomma i sandsten, 
der de ej såsom i skiffern äro utpressade, äro karaktererna väl 
skilda, man kan ej tänka på, att de skulle kunna tillhöra samma 
art. Visserligen har bladbasen af Neilssonia brevis med sina run- 
dade flikar en mycket stor likhet med polymorpha, hvarför fragment 
af den förra ej alltid kunna skiljas från den senare; detta är i 
1) 1, e. pag. 67. 
