ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:0 03. 9 
kristalliserad oxalsyra. Vid ett försök erhölls af 23,3 gr. tor- 
kad cholalsyra 21 gr. af den amorfa, sega syran, torkad vid 
100°, och 2,324 gr. Ca CO, + 2H,0, som motsvarar 1,275 
sr. 0,0,H,. Då 1 mol. cholalsyra enligt formeln elal 0, Er 
420 och 1 mol. C,H,O, 90, kan man lätt finna att den vid 
oxidationen uppkomna oxalsyran ej uppgår till 1 mol. pa 1 mol. 
cholalsyra.. En mol. oxalsyra motsvarande 23,3 gr. cholalsyra 
är nämligen 4,993 gr. Oxalsyran kan således ej vara en direkt 
oxidationsprodukt af cholalsyran, utan måste hafva uppkommit 
genom en fortsatt oxidation af den produkt, som först bildats 
vid reaktionen. 
Den amorfa syran, som utgjorde hufvudmassan af reaktions- 
produkterna, är ej obetydligt löslig i hett vatten och afsätter 
sig vid lösningens afsvalning i små, gulaktiga och oljelika drop- 
par. Talrika försök att derur genom användande af olika lös- 
ningsmedel erhålla en fast och väl karaktäriserad syra miss- 
lyckades. Syran löstes derför i barytvatten och lösningen af- 
dunstades till torrhet i vattenbad. Efter afsvalning löstes nästan 
allt bariumsaltet, som bildade en såp-lik, gulaktig, amorf massa, 
med lätthet i kallt vatten. Endast en mycket ringa återstod 
lemnades och deri kunde icke några fasta feta syror upptäckas. 
Bariumsaltets lösning försattes med klorvätesyra, då den 
sega syran i oförändradt tillstånd utfäldes. Den renades genom 
lösning i alkohol från inblandadt klorbarium och fäldes med 
vatten. Derefter torkades den vid 100”. Den antager vid tork- 
ning en allt mera fast konsistens och bildar slutligen efter af- 
svalning ett bernstensfärgadt glas, hvars pulver är utomordent- 
ligt elektriskt. 
Syran har syrlig, föga bäsk smak och ger icke PETTEN- 
KOFERS reaktion. Vid upphettning sönderdelas den under ut- 
stötande af ambraluktande åugor och qvarlemnar ej obetyd- 
ligt kol. 
Analyser å trenne prof af olika beredningar lemnade föl- 
jande resultat: 
