ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 4. 29 
mängden är 34,8 proc., under antagande att syran fullständigt 
öfvergar i thioglykolsyra. Åfven till salter af öfriga metaller, 
som till svafvel visa en stor frändskap, förhåller sig föreningen 
såsom karbaminthioglykolsyra eller rhodanättiksyra. Sålunda er- 
hålles omedelbart med salpetersyrad silfveroxid en tjock, hvit 
fällning under kolsyreutveckling. 
Denna syra är således en additiv förening mellan rhodan- 
ättiksyra och karbaminthioglykolsyra, som uppkommer vid brist 
på, tillräcklig mängd vatten för rhodanättiksyrans fullständiga 
öfvergång i karbaminthioglykolsyra. 
Med kännedom om rhodanättiksyrans förmåga att förena 
sig med aminbaser låter sig konstitutionen af denna förening 
förklara. Två dylika föreningar föreligga, båda framställda af 
JÄGER. !) NENCKL?) erhöll genom monoklorättiksyrans inverkan 
på rhodanvätesyra samma syra som jag visat uppstå, när den 
fria rhodanättiksyran kommer i beröring med vatten, neml. 
karbaminthioglykolsyra. Med kännedom häraf är det tydligt 
att Nenckis karbaminthioglykolsyra har att tacka för sin upp- 
komst i första hand bildad rhodanättiksyra. JÄGER erhöll genom 
upphettning af rhodanammonium, klorättiksyra och anilin resp. 
toluidin fenyl- och toluylkarbodiimidothioglykolsyra, den förra 
NHCH? 
sålunda med formeln C—SCH>COOH 
NNE. 
Enligt nyss uttalade uppfattning böra dessa kroppar upp- 
komma af rhodanättiksyra och anilin eller toluidin. Så är ock 
i sjelfva verket fallet, Blandar man en eterisk lösning af rhodan- 
ättiksyra med anilin, sa utkristalliserar snart JÄGERS fenyl- 
karbodiimidothioglykolsyra, till smpt och öfriga egenskaper full- 
komligt öfverensstämmande med hans uppgifter. 
I analogi härmed blir konstitutionen af ofvanstående syra 
enligt formeln: 
1) Journ. pr. Ch. [2] 16, 17. 
2) ibid. [2] 16, 1. 
