ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 4. 81 
Pterograptus? acutus Hopk. 1879. 
1875. Piilograptus acutus HOPK. HOPKINSON, J. and LAP- 
WORTH, CH. Description of the Graptolites of the Arenig and 
Llandeilo Rocks of St. David's. Journ. Geol. Soc. Vol. XXXI. 
(1875) 31.276622 BI RRXV IE fe la Ib. 
Ptilograptus acutus, HOPKINSON torde utan tvifvel vara att 
räkna till slägtet Pierograptus. HOPKINSON upptager arten under 
slägtet Piilograptus på grund af den förgrening han hos den- 
samma trott sig hafva funnit, hvilken skulle paminna om den 
hos Piilograptus plumosus HALL. Han anmärker dock att den 
i åtskilligt väsendtligt skiljer sig från denna art, som är typen för 
slägtet Pilograptus HALL,!) såsom deri, att de yttersta grenarne 
ej äro smalare än de som bära dem. Vidare, och hvad som är 
vigtigare, hydrothec&e äro fullkomligt olika dem hos slägtet Pti- 
lograptus. Dertill kan läggas, att de sista grenarne, enligt HoP- 
KINSON'S figur, ej afsmalna mot spetsen som hos Ptilograptus 
plumosus HALL. 
Sjelfva origmalexemplaret till HOPKINSON'S figur har jag 
visserligen ej haft tillfälle att granska, utan är den tydning, jag 
vågat, grundad pa HOPKINSON’S afbildning af detsamma. Vid 
en jemförelse mellan denna och figurerna af den ofvan beskrifna 
graptus i dess nedersta del, såsom nyss är visadt. I sammanhang härmed 
är det kanske på sin plats att nämna, att några underordnade lager af Grap- 
tolitskiffer inneslutna i Orthocerkalken i Norge (Kristianiaterritoriet) såsom 
KJIJERULF och troligen på hans auktoritet LINNARSSON, synas antaga, ej före- 
komma. (LINNARSSON; G. Anteckningar från en resa i Skånes Silurtrakter år 
1874. Geol. För. Förh. Bd II. sid. 266). KJERULF säger nemligen i Vei- 
viser ved geol. Exceurs etc. sid. 34: »Etagen 3 bestaar af 2 eller 3 Kalkdrag 
(Orthocerkalk) med mellemkommende Lerskifer (Graptolit-Skifer)». Så vidt 
mina undersökningar gifva vid handen utgöres Orthocerkalken ikring Kri- 
stianiafjorden (Kristiania-Slemmestad) endast af en enda, omkring 35 fot 
mäktig, kalkbank, nederst och öfverst renast samt brytbar i stora block, 
mellersta delen deremot mera lerhaltig, så att den vittrar ganska lätt och 
sönderfaller i tunna kalklag samt smärre kalklinser, åtskilda af lameller af 
grabrun skiffer. 
KJIERULF'S uppgift om 2 eller 3 »kalkdrag» torde kunna förklaras der- 
igenom ait han dels sammanblandat den af ANGELIN's så skarpsynta öga 
urskiljda Ceratopygekalken med Orthocerkalken, dels möjligen förbisett för- 
kastningar. 
1) Harz, J., Graptolites of the Quebec Group. sid. 139. PI. 21, fig. 1—8. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Ärg 38. N:o 4. 
