ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881. N:o 6. 25 
pa linien «ff, sa blir detta värme latent eller användes endast 
till förändring af aggregationstillståndet hos vattnet. Under ång- 
bildningen höjer sig volymen v längs en af ordinaterna till öfver- 
sangsytan «uf ända tills den uppnår linien uf, som är den ver- 
tikala öfvergångsytans skärningslinie med vattenängans tillstands- 
a — PR): Änobildningen är 1 detta fall en fullt reversibel 
process, emedan allt det tillförda värmet användes för detta än- 
damal och emedan en alldeles motsatt process, nemligen kon- 
densation, genast inträder, om man borttager 1 stället för att 
tillföra värme. Men om ängbildning inträffar hos vatten under 
andra temperaturer och tryck än de, som satisfiera linien «ß:s 
eqvation, så är detta icke någon reversibel process. Det till- 
förda värmet användes då ej blott till förändring af aggregations- 
formen utan äfven till att höja vattnets temperatur och tryck, 
tills de uppnått sådana värden, som satisfiera liniens up och ytans 
v= fm(pt) eqvationer: volymkoordinaten v glider, om vi få uttrycka 
Oss så, längs vattnets tillstandsyta v = fu(pt), tills den uppnår 
den begränsande öfvergångsytan «up, vid hvilken ångbildningen 
försiggår på ett reversibelt sätt, under det p och t förblifva kon- 
stanta. Eqvationen för denna öfvergångsyta och naturligtvis äfven 
för dess projektion på pt-planet, linien mn, blir af följande form: 
Y (pt) = 0 
Linien mn [eqvation w(pt) = 0] är intet annat än tensions- 
kurvan för mättad vattenånga, hvilken empiriskt blifvit på det 
noggrannaste utstakad i REGNAULTS berömda tabell öfver ån- 
gans tension vid olika temperaturer. Längs denna linie mn äter- 
finner man de värden på t, som motsvara vattnets kokpunkter 
under olika tryck, p. Vid t=00. byter eqvationen w = 0 
om betydelse. Den blir numera eqvationen för öfvergångsytan 
öAyu mellan is och mättad vattenånga och alltså äfven för den- 
nas projektion på pt-planet Im. Vi kunna skrifva denna eqva- 
tion under formen 
5 (pt) = 0 
men funktionsformen &—= 0 är, såvidt man empiriskt kunnat ut- 
röna saken, ej olik w = 0, linien ml är en fortsättning af mn, 
