ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 6. 27 
men betydelsen af de ingående qvantiteterna r, s och s, är myc- 
ket olika för de olika öfvergangsytorna. Så betyder t. ex. r än 
det latenta värmet, som bindes, da anga bildas genom fördunst- 
ning af vatten [w(pt) = 0], eller is [S(pt) = 0], än det latenta 
värme, som frigöres, da vatten fryser [y(pt) =0] o. s. v. 
Den punkt m, der de båda linierna md (9 =0) och mn 
(v=0) skära hvarandra är af stor betydelse. GULDBERG har 
kallat densamma »vattnets fellespunkt», J. THOMSEN »the triple 
point of water». I en uppsats 1 Berichte d. Chem. Ges. för förra 
aret hafva vi benämt den »isens absoluta sublimationspunkt». 
Dess koordinater äro: 
p=4s m.m. t = 0,0078” C. 
Vid alla högre värden på p och t öfvergår is först uti vatten, 
innan den förvandlas uti ånga, men vid denna punkt 2 eger en 
verklig sublimation af isen rum. m är den öfre gränsen för isens 
sublimation. 
Under det förflutna året upptäckte professor CARNELLEY 
1 Sheffield, att is, som befann sig under lägre tryck än 4,6 mm. 
(= det »kritiska trycket»), kunde upphettas till omkr. + 178” C. 
« Detta skulle, enligt den utveckling vi hittils följt, betyda, att 
isens tillståndsyta, som man hittils trott vara begränsad af md 
och ml eller rättare af de båda öfvergångsytor, hvaraf md och 
ml äro projektioner, utsträcker sig äfven på andra sidan om Im 
ända till omkring 2= + 178” C. men likväl alltid under den 
förutsättning, att trycket icke öfverskrider det »kritiska trycket» 
4,6 mm. (den punkterade linien i fig. I). Denna nya utsträck- 
ning af isens tillståndsyta, hvilken vi i fig. I sökt återgifva med 
arean Imk vore utan tvifvel ett alldeles obekant område för den 
nuvarande naturvetenskapen, men från teoretisk synpunkt finnes 
intet hinder för att medgifva möjligheten af isens uppvärmning 
öfver 0°. 
Men om man medgifver möjligheten af en dylik uppvärmning 
af isen till så höga värmegrader som + 178” under mycket lågt 
tryck (mindre än 4,6 mm.) eller, med andra ord, medgifver, att 
tillständsytan v = fi(pt) utsträcker sig bortom ml [eqvat. 5 (pt) 
