ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FORHANDLINGAR 1881, N:o “ 8 
stan samma form och blott nagot större än de vanliga ytcellerna 
hos bladet. 
Innehället i Salix-arternas bladtandsglandlers radiala celler 
består af en tjockflytande vätska, i hvilken små gryn äro in- 
blandade. Hvad som nu sagts om innehållet i glandlernas ra- 
diala celler, gäller ock om innehållet i ytcellerna hos bladets 
öfriga delar blott med den atskilnad, att detsamma på senare 
stället är vida obetydligare. Glandlernas centrala celler inne- 
sluta ett gulgrönt och något slemmigt samt grynigt innehåll. 
Får ett från en sagtand med glandel utprepareradt snitt en kor- 
tare tid i beröring medl vatten ligga under mikroskopet, får man 
se innehållet i ytcellerna blifva något ogenomskinligt. Sättes 
absolut alkohol till ett sådant snitt, uppstår det både. i ytcel- 
lerna och i parenchymeellerna en tydlig fällning. Ytcellernas 
innehåll färgas af jod först gulbrunt och sedan gult. 
Anilintinetur reagerar mot innehållet i glandelns och sjelfva 
sagtandens olika delar pa följande sätt. 
Hos S. pentandra 
a på mycket unga, inrullade blad med utbildade men tätt 
inpå hvarandra staende glandler, der secretet bildar droppar och 
knappast någon hinna, 
blir innehållet i glandelns radiala celler gredelint, 
i sjelfva sågtandens ytceller likadant och 
i parenchymet mindre tegelrödt än vanligt och efter ett 
par timmar gredelint; 
samt b på utbredda men unga blad 
blir innehållet i glandelns radiala celler gredelint, stundom 
med någon dragning till tegelrödt, 
i sjelfva sagtandens ytceller blågredelint och 
i parenchymet tegelrödt; 
hos 5. vagans 
blir innehället i glandelns radiala celler gredelint, 
i sjelfva sagtandens ytceller likadant med dragning åt rödt 
och 
1 parenchymet tegelrödt. 
