ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:0 4. 21 
tidpunkt äro mycket outvecklade och ej i behof af afledare för 
pollenröfvare, hvaremot de blad, som förekomma vid den tid- 
punkt, da blomningen försiggår, och fullständigt utbredts, äro 
alldeles torra och luktlösa eller i saknad af medel att från blom- 
morna utestänga obehöriga gäster. Om jag uttalar min åsigt, 
hvilka de växtbildningar äro, som böra kallas nectarier, och det 
då befinnes, att det, som nu sagts om Salix-arternas bladtands- 
glandler, hindrar dem från att inrymmas inom detta begrepp, så 
kan jag ej heller kalla dem nectarier. 
LINNEÉS !) ursprungliga definition, att nectarierna äro socker- 
afsöndrande organ i blomman, böra vi taga till utgångspunkt; 
med SPRENGEL må vi medgifva, att de till blomman locka in- 
sekter för befruktningen; med CASPARY !), att de kunna vara 
extraflorala; samt med DELPINO och KERNER, att de kunna på 
ett eller annat sätt från blomman afhålla insekter, som der göra 
skada i stället för gagn. 
Nectarier äro således enligt mitt förmenande de växtens af- 
söndringsorgan, som på något sätt, direkt eller indirekt, gagna 
befruktningen, eller sådana organ, som till blomman locka de in- 
sekter, som befordra sagde ändamal, men deremot förhindra andra 
att komma till henne, hvilka skulle störande inverka härpå. 
Salix-arternas bladtandsglandier äro extraflorala och inbjuda 
naturligtvis ej någon insekt att till gagn för pollentransport i 
blomman intaga förfriskning. Skulle de kunna göra fecundatio- 
nen hos dessa växter nagon tjenst, så vore det derigenom, att 
de befriade blomman från förtidiga eller obehöriga besök ?). 
') MaARTINET föreslår i Organes de Sécrétion des végétaux, Paris, 1871, att 
ordet nectariom skulle utstrykas ur den botaniska nomenclaturen, och att 
man i stället skulle använda uttrycket florala glandler. Litet besinnar MAR- 
TINET, att det härigenom uppstode större oreda, än om ordet nectarium 
fortfarande bibehölles. Kallar man nectarierna florala glandler, hvad skall 
man då göra af sådana extraflorala glandler, som uppenbart göra nytta vid 
befruktningen lika väl som de florala? Sätter man åter likhetstecken mellan 
nectarier och glandler, råkar man ut för något ännu värre, nemligen att sam- 
manföra de verkliga nectarierna och de verkliga colletererna samt afsöndrings- 
organ med en annan uppgift inom ett och samma begrepp. Följde man 
MARTINETS råd, finge man nog skäl att efter en tid utbrista: inde confusio. 
") Man akte sig att i tid och otid begagna uttrycket nectarium om växtens 
extraflorala afsöndringsorgan. Man kan i sin teleologiska ifver stundom för- 
