12 N. WILLE. OM HVILECELLER HOS CONFERVA. 
celler kan direkte observere, at Sporerne ikke -helt udfylde sine 
Moderceller (Tab. I, fig. 16), og fordi Sporerne meget let falde 
ud, om Tråden brakkes over (Tab. I, fie. 17), noget som vel 
må tyde pa, at de ikke sta i fast Forbindelse med Moder- 
cellens Veg. Ligesom hos Conferva Wittrockiüi n. sp. rette og- 
sa her Sporernes Form og Störrelse sig efter Modercellens 
Störrelse. Sporernes Frigjörelse foregar hovedsagelig ved For- 
slimuing af Modercellens Vegge, men også ofte, ved at Tråden 
knaekker over. 
Spiringen synes at kunne forega forskjelligt hos den större 
og mindre Form. Hos den större afkastes enten den ydre Mem- 
bran helt, ligesom hos Conferva Wittrockii, eller også kun en Del 
af den, medens den anden omgiver den blivende Tråds Basal- 
celle (Tab. I, fig. 17, 18). Dog kan også Spiringen foregå 
uden en sådan Sprengning af en ydre Membran, idet Sporerne 
dele sig, endnu för de forlade sine Moderceller (Tab. I, fig. 19, 
20), noget jeg kun kan tyde som en begyndende Spiring, uagtet 
jeg ikke har seet videre Udvikling deraf; dette er forresten 
langt almindeligere hos den mindre Form. Hos denne afkastes 
aldrig, savidt jeg har seet, nogen ydre Membran, men Spirin- 
gen foregar pa den enkle Maade, at Sporen forlanger sig (Tab. 
I. fig. 21, 22), deler sig ved en Tvervaeg (Tab. I, fig. 23, 24) 
og vokser ud til en ny Confervatrad, som foretager sine Celle- 
delinger pa Confervas almindelige Made, noget jeg havde god 
Anledning til at iagttage hos en ung tocellet Plante (Tab. I, 
fig. 25), hos hvilken den överste Celle var död og Vaggen noget 
fortykket, hvorved det i Enderne tilspidsede »Forlangelseslag» 
fremtradte meget tydeligt på begge Sider, antydende en be- 
syndende Deling med ikke udfört Tvarvag. 
Jeg iagttog ofte, at disse Sporer, allerede för de delte sig, 
dannede et Slags Hefteorgan (Tab. I, fig. 21, 23, 24, 26) der- 
ved, at de 1 den ene Ende afsondre et Slim, eller omdanne det 
vdre Membranlag til et Slim, som kan feste dem til andre Gjen- 
stande; treffe de ikke pa nogen sådan, synes Haefteorganet 
at kunne blive noget större end ellers (Tab. I, fig. 24), men 
