32 KAHLMETER, OM TEMPERATUREN I DE ÖFRE JORDLAGREN. 
Om den punkt, hvars temperatur man på detta sätt vill 
bestämma, ligger på något större afstånd från observatorn, så 
att en längre ledning behöfves för att sammanbinda galvano- 
metern med motståndsrullen (för korthetens skull må den kallas 
»yttre rullen»), får man in i resultatet äfven motståndet i denna 
ledning, hvilket sålunda bör elimineras. Detta gör SIEMENS på 
följande enkla sätt. Den ena af ledningstrådarna är dubbel, 
d. v. s. utgöres af två från hvarandra isolerade och vid den 
yttre rullen hoplödda trådar, hvarigenom man kan leda en ström 
fram till rullen och tillbaka, utan att strömmen gått genom 
rullen. Siemens leder nu strömmarna följande vägar. Från bat- 
teriet går en strömgren genom den enkla tilledningstråden, ned 
i den yttre rullen, genom en af de dubbla trådarna upp till gal- 
vanometern och tillbaka till batteriet. Den andra strömmen 
gar genom den i vattenbadet befintliga rullen (hvars tillednings- 
trådar antagas vara så korta, att deras motstånd kan försummas), 
öfver till en af de redan nämnda dubbla trådarna ned till rul- 
len, samt vänder tillbaka genom den andra af dubbeltråden, 
utan att hafva passerat genom rullen, öfver galvanometern till 
batteriet. På detta sätt kommer hvardera strömbanan att ut- 
göras af en af rullarna samt två af de långa tilledningstrådarna 
till yttre rullen, hvarigenom de bli lika långa. 
Enär, så vidt vi kunnat finna, den Siemenska metoden ännu 
ej användts för praktiska bestämningar af jordtemperaturen, 
men den utan tvifvel förtjenar att närmare pröfvas, har jag 
trott det icke vara utan intresse att här meddela resultaten af 
de experiment jag för pröfning af nämnda metod, ehuru med 
någon ändring i förfaringssättet, anställt. Sagda undersökning 
har företagits under sommaren 1879 och julferierna 79—80 a 
Fysiska Kabinettet i Upsala, hvars lokal och instrument väl- 
villigt ställts till mitt förfogande. 
i 
