ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 9. 35 
genom qvicksilfverkontakt förbundna med rheochordet. Genom 
tillsats af dessa rullar ökades instrumentets noggranhet i hög 
grad, hvarjemte små ojemnheter i mättrådens struktur mindre 
influera än om rullarna vore borta. Af sistnämda skäl har jag 
ock ansett mig kunna undslippa någon serskild kalibrering af 
mättraden. Galvanometer-afläsningen skedde medelst kikare 
och skala, som voro placerade på 2 m. afständ från galvano- 
metern. Mot en temperaturdifferens af 1” mellan rullarna I och 
II svarade en förflyttning pa rheochordet af ungefär 27 delstreck, 
under det galvanometern gaf utslag för en förflyttning af 0,5 
delstreck. Sjelfva rullarna I och II utgjordes hvardera af en 
16m. lång koppartråd, 0,65 m.m. i diam., som upplindades på 
messingsrullar, insatta i vidare messingsrör. För undvikande af 
extra strömmar var tråden upplindad dubbel, så att den linda- 
des från midten. Trädens längd var vald sådan, att motstånden 
hos alla fyra sidorna i bryggan voro ungefär lika. Vid trådens 
ändar voro fastlödda massiva kopparstänger, 6,6 m.m. i diam. 
Den yttre messingshylsan var dubbelt så lång som sjelfva rullen, 
och det öfverblifna mellanrummet fylldt med paraffin. I sitt 
fullständiga skick liknande rullarna de af British Association 
förfärdigade motståndsetalonerna. 
Innan några mätningar kunde företagas med rheochordet 
måste motståndet hos hjelprullarna a och b samt mätträden be- 
stämmas i samma enhet, hvartill togs motståndet hos en kop- 
partrad, som enligt serskild uppmätning befans vara 1,004 ohm. 
Etalonträden var upplindad på ett glasrör, omgifven af bomull 
samt i sina ändar försedd med fastlödda grofva koppartrådar. 
Motståndet i mättråden bestämdes först sedan den fått sin plats 
på instrumentet. En mängd mätningar gåfvo i medelvärde föl- 
jande tal: 
a = 1,598 ohm. 
b2 1603009 
mättrad = 0,117 » 
Derefter upprättades en tabell, som omedelbart reducerade 
de aflästa skaldelarna på rheochordet till. ohm. Med använ- 
