ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 9. 43 
Tab. 4. 
| es ki,09 (7) t obs. tbet. |Obs.-Ber.| Anmärkningar. 
1 1,013650 + 0,45” | + 0,40°| + 0,42° | — 0.02 
i 1,010896 1,15 0,41 0,41 | #+0,00 | 
il 0,995297 4,93 0,26 0,16 | + 0,10 IH Träden p i för- 
ening a rullen 
1 0,995654 4,94 0,36 0,27 | + 0,11 If | 
1 1,019616 11,23 oT 12,73 | + 0,04 | 
2 1,020260 bla 13,04 13,00 | + 0.04 J 
2 1,020950 11,53 13,44 13,39 | + 0,05 p vid I 
1 0,989415 18,97 12,33 12,36 , — 0,03 5 
| p vid II 
EE 0,968500 12,35 0,40 0,36 | + 0.04 
il 0,969706 12.41 0,83 0,74 | + 0,09 { 
p vid I 
| al 0,968430 12,47 0,41 0,45 | — 0,04 
| ill 1,067860 + 0,50” |+ 14,07° | + 14,16° | — 0,09 p vid II 
Som! man af denna tab. ser ger metoden rätt goda värden 
på t, hvilka i den mån böra bli bättre, ju långsammare tempe- 
raturvexlingarna försigga. Ställer man dessutom sa till, att 
rullarne I och III alltid hafva samma temp., reduceras som vi 
nämnt observationernas antal. För praktiska behof bör man 
taga mätträdens motstånd något större i förhållande till a och b, 
än vi gjort. Göres dessutom III lika med II för en medel- 
Ulm, dan = 
temperatur, har man nästan omedelbart är 
bestämd. Beräkningen af ki, blir alltid något omständlig, men 
kan betydligt förenklas antingen genom att göra 9 = 0? eller 
-tabulera qvant. I + &9 + 792. 
