46 G. HOLM, TVÅ NYA SLÄGTEN AF FAM. DICHOGRAPTIDA. 
öfrigt får jag härutinnan hänvisa till, hvad förr är yttradt i be- 
skrifningen på slägtet Pterograptus. 
Af denna typ är, så vidt mig är bekant, ingen art med 
säkerhet förr beskrifven. Orsaken till dessa månggreniga for- 
mers sällsynthet torde utan tvifvel vara den, att man endast 
ytterst sällan af sådana, som afgifva sina grenar af 3:dje eller 
högre ordning först på längre afstånd från den centrala delen, 
lyckas erhålla större sammanhängande delar, genom hvilka för- 
greningsförhållandena kunna utredas. Fragment af sådana 
komma derföre ofta att föras till slägten med enklare förgrening 
än de fullständiga polyparierna hafva haft. Man kan för den 
skull misstänka, att en del, af hvad i samlingar, fossilkataloger 
och beskrifningar går under namnet Tetragraptus, stundom torde 
utgöras dels af yngre, ej utbildade exemplar, dels af endast den 
centrala delen med de 4 hufvudgrenarne, af arter tillhörande 
mera sammansatta slägten, såsom Holograptus, Schizograptus 
eller Trochograptus. Några fragment af en månggrenig form, 
som, utan kännedom om polypariets centrala del, beskrifvas 
under namnet Graptolithus Richardsoni af HALL i »Graptolithes 
of the Quebec Group» sid. 107, Pl. 12, fig. 1—8, torde kanske 
komma att föras hit, eller åtminstone ställas i närheten af detta 
slägte. 
Slägtskap. Holograptus är att anse såsom en ånyo för- 
grenad Tetragraptus. Fran Goniograptus M’CoyY!) skiljer den 
sig deruti, att hufvudgrenarne äro raka, ej såsom hos detta 
slägte zikzakformigt böjda. Grenarnes anläggning hos :Gonio- 
graptus torde derföre hafva varit olika, i det den, såsom jag anser, 
På 
varit genomgående dichotomisk. 
Holograptus expansus nov. sp. 
Taf. XII fig. 1—2. 
Polypariet vidt utbredt, med långa, styfva och raka grenar. 
Alla grenarne utbredda i ett plan, som är vinkelrätt mot de 
enskilda grenarnes plan. »Funikeln» ganska lång. De 4 huf- 
1) M’Ooy, Fr. Prodromus of the palseontology of Victoria. Decad. V. (1878). 
PT fe LE 
