16 TÖRNEBOHM, OM KALCITHALT I GRANITER. 
 Enär kalkgraniten på de ställen jag funnit den i fast klyft 
visat sig förekomma blott såsom mindre underordnade partier 
uti mera normalt konstituerade graniter låg den förmodan nära, 
att så äfven kunde vara förhållandet med den kalkhaltiga gra- 
niten i Blekinge. Vore så fallet hade det nya fyndet jem- 
förelsevis mindre intresse; egde den kalkhaltiga graniten åter 
större utbredning vore den i hög grad beaktansvärd. Jag ansåg 
mig derför ej böra lemna något meddelande i ämnet förr än 
jag kunnat erhålla någon upplysning om den ifrågavarande gra- 
nitens förekomstsätt. Först vid Pingsttiden innevarande år blef 
mig detta vid ett besök på stället möjligt, ehuruväl den korta 
tid jag för ändamålet kunde disponera ej tillät mig att så full- 
ständigt som jag skulle önskat studera sättet för den kalkhaltiga 
granitens uppträdande. 
Graniten vid Guömåla tillhör det stora granitområde, som 
utbreder sig från Karlshamn mot öster, antagligen till inemot 
trakten af Ronneby. Närmast kring Karlshamn, V. eller NV. 
om hvilken stad granitområdets vestra gräns torde befinna sig, 
är bergarten i allmänhet temligen flasrig, stundom t. o. m. skiff- 
rig; mot öster antager den deremot snart en öfvervägande mass- 
formig struktur. Kornigheten är medelgrof till nära grof; oftaär 
fältspaten utbildad i större, 3 a 5 cm. långa mer eller mindre 
väl kristalliserade individer af grå eller blekröd färg. Sät. ex. 
vid Trensums gästgifvaregård, vid Långhäll, I mil N. om Hel- 
laryds kyrka, samt i synnerhet på uddarne S. om Eriksberg i 
Åryds socken. På andra trakter åter är bergarten mera jemn- 
kornig, såsom kring Guömåla och närmast N. om Hellaryd. 
Fältspaten är mest mikroklin, ortoklas och oligoklas före- 
finnas dock äfven temligen rikligt. Titanit är i ovanlig mängd 
närvarande, mestadels utbildad såsom stora, oregelbundna indi- 
vider, glimmern är endast biotit, hornblende uppträder blott 
helt underordnadt; accessoriskt förefinnes, såsom vanligt i gra- 
niter, apatit, likaså zirkon och magnetit. 
Såsom i allmänhet med större granitområden är fallet, så 
synes äfven detta ej utgöras af en enhetlig granitmassa, utan 
