ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 10. 21 
ojemna konturer, mot hvilka mikroklinkornen ansluta sig på ett 
sätt, som visar, att de måste hafva utbildat sig senare än orto- 
klasen. Samtidig med denna synes deremot glimmern vara. Vi 
hafva här således tvenne mineralgrupper af olika alder; ortoklas 
och glimmer, samt magnetit och apatit bilda den äldre, mikro- 
klin och kalkspat den yngre. I fig. 3 se vi ett kalkspatkorn 
inneslutet i titanit. Deraf torde man emellertid ej få sluta, att 
titaniten blifvit senare utbildad än kalkspaten, enär det ej kan 
anses gifvet, att den förra allsidigt omslutit den senare. Såsom 
en vanlig genom vittring uppkommen nybildningsprodukt torde 
kalkspaten emellertid ej kunna uppfattas. Till höger ses ett 
litet kalkspatparti såsom utfyllning mellan titaniten och ett par 
qvartskorn. De i fig. 4 synliga mineralerna bilda ater tvenne 
grupper, en äldre bestående af qvarts, apatit, titanit och orto- 
klas, den sistnämnde inneslutande små korn af qvarts, samt en 
yngre bestående af kalkspat och mikroklin. Kalkspaten bildar 
utfyllningar mellan apatit- och qvartskornen, hvilka bådadera 
blifvit tidigt individualiserade. Fig. 5 framställer ett stort kalk- 
spatparti i en omgifning af äldre mineral, glimmer, qvarts tita- 
nit, apatit, magnetit, zirkon och — i hörnet till höger nedtill 
—- vittrad ortoklas. I fig. 6 se vi ett helt litet kalkspatkorn, 
hvilket — åtminstone till en del — synes vara begränsadt af kri- 
stallytor, inneslutet mellan individer af frisk mikroklin, yngre 
än hvilka det svårligen kan antagas vara. Samtliga de nu om- 
nämnda exemplen äro hemtade från graniten vid Guömala. Fig. 
7 visar ett exempel från graniten vid Trensums gästgifvaregard. 
Här se vi en liten grupp af plagioklaskorn, delvis med tydliga 
kristallytor, och mellan dem utfyllningar af kalkspat. Det hela 
omgifves af ett stort mikroklinfält, hvari ett par kalkspatkorn 
ses inbäddade. Plagioklaskornen äro starkt vittrade och i deras 
inre ses flera små partiklar af kalkspat (nybildning); mikroklinen 
är deremot mycket frisk. , Fig. 8, likaledes från graniten vid Tren- 
sum, framställer ett mycket oregelbundet, grenigt kalkspatparti, 
hvilket det oaktadt öfverallt har samma kristallografiska oriente- 
ring, såsom dess förhållande i polariseradt ljus visar. Kalkspatens 
