24 TÖRNEBOHM, OM KALCITHALT HOS GRANITER. 
undergingo förvittring; de förra, jemte qvarts och kalkspat, måste 
hafva utbildat sig efteråt i ett mellanrum meilan de äldre mi- 
neralen. 
Af det nu anförda torde framgå, att äfven i graniterna 
finnas mineral, hvilka med skäl kunna uppfattas såsom senare 
tillkomna utfyllningar i förut befintliga håligheter eller mellan- 
rum, s. k. utfyllningsmineral, alldeles i analogi med hvad jag på 
annat ställe visat vara förhållandet i fråga om basalt och do- 
lerit !), och sadana utfyllningsmineral torde väl vid närmare 
undersökning befinnas vara ganska allmänna i kristalliniska 
eruptiva bergarter i allmänhet. När, såsom i dolerit och basalt, 
samtliga utfyllningsmineralen äro af olika natur med bergartens 
ursprungliga, äro de för det mesta lätta att igenkänna; när de 
åter, sasom i graniterna, delvis bestå af samma mineralarter, 
som de för bergarten väsentliga, kan visserligen äfven deras be- 
fintlighet i allmänhet med lätthet konstateras, men mången gång 
kan det vara svårt att med bestämdhet afgöra om ett visst 
mineralparti bör uppfattas såsom tillhörande utfyllingsmineralen 
eller ej. Enär dessa mineral ej kunna betecknas såsom till- 
hörande bergartens rent primära beståndsdelar — ehuruväl de 
ej heller kunna sägas vara produkter af den vanliga vittringen 
genom atmosferiliernas inflytande ?) — så kan af deras mine- 
ralogiska beskaffenhet ej några slutsatser dragas i fråga om den 
ursprungliga bergartsmassans bildningssätt, och altså kan den 
omständigheten, att kalkspat förefinnes i graniterna, ej tjena 
såsom bevis till förmån för hvarken den ena eller den andra 
asigten om dessa bergarters genesis. De i fråga varande minera- 
lens natur af utfylIningsmineral hänvisar deremot, såsom nämndt, 
på analogier med otvifvelaktigt eruptiva bergarter. 
!) »Ueber die eisenführenden Gesteinen von Ovifak und Assuk», sid. 12. Bih. 
t. K. Vet. Akad. Handl. Bd. 5, N:o 10. 
?) Deras uppkomst torde kunna tänkas i samband med den i bergarter så ofta 
påvisbara »primära» omvandlingen, hvilken jag antagit skulle hafva för- 
siggått »före eller under bergmassans konsolidering». (Några ord om granit 
och gneis, s. 239, not. G. F. F. N:o 61). 
