ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1881, N:o 10. 49 
innanför belägna ligga jämt, kan man lätteligen äfven här komma 
att tänka på samma rubbning genom is, som förr antydts. 
På norra sidan af den ifrågavarande åsen synes kalken — 
så när som på en af LINNARSSON sedd häll vid vägen mot Hal- 
len — icke förrän fram emot kyrkan. Byn hvilar der !) på si- 
lurisk kalkgrund, såsom framgår vid brunnsgräfningarne; det 
ser ut som om kalken här ligger på något större höjd än den 
a SV:a sluttningen befintliga. Gränsen för kalken synes göra 
en bukt något V om kyrkan. Den fortsätter tämligen långt 
mot N, utan att, såvidt jag kunnat finna, komma i närmare 
läge till andra bergarter förrän vid den by, som nu skall om- 
nämnas. 
C) Tossäsen. (Se fig. 14.) 
Här hafva förhällandena tolkats sa, som skulle kalken all- 
deles afgjordt och obestridligt underlagra qvartsithorisonten. Uti 
en dagbok, som äfven meddelar en profil härifran, uppräknas 
följande lager nedifrån: a förmodad sandsten, b alunskiffer med 
orsten, c grå kalksten med försteningar, ce’ graptolitskiffer. c' 
fossilförande kalk, d »starkt förklyftad, sönderfallande bergart 
af qvarts och skifferämne; samma bankning och parallelstruktur 
som de undre lagren». Af en annan dagbok visste jag, att af- 
delningen d högre upp öfverlagras af äkta Wemdalsqvartsit. På 
stället visade sig emellertid öfverlagringsfrågan tvifvelaktig, eller 
rättare sagdt: der syntes mycket tala alldeles mot den nämda 
uppfattningen, och, ehuru den yttre likheten är ringa, anser jag 
dock hela förhållandet analogt med t. ex. det bekanta Högberget 
i Tryssil, Norge, der man slutligen (genom MEINICH) fick viss- 
het om, att den lågt liggande ortoceratitkalken är yngre än den 
skenbart öfverlagrande sparagmiten. Min på stället ritade profil, 
a hvilken jag försökt någorlunda iakttaga proportionerna, är 
atergifven på fig. 14. 
Hvad jag under ett hastigt besök inhämtade är ungef. föl- 
jande. Från landsvägen ser man branta, ej synnerligt höga 
1) Detta är norra delen af den by, hvars södra del afsågs i början af detta 
stycke. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 38. N:o 10. 4 
