TORNQVIST, GEOLOGISKA IAKTTAGELSER I SILJANSTRAKTEN. 99 



mycket betydande. Det är emellertid möjligt, antingen att man 

 alltjemnt borrat i nya snedt stående hvarf, eller att hvarfven 

 nedtill äro så böjda, att man mer än en gång genomgått samma 

 lag. Med det senare antagandet låter förekomsten af sandsten 

 med kalk ofvan och nedan lättast förklara sig. Sandstenen har 

 då blifvit in böjd i borrbrunnens linje från lag hvilka högre upp 

 och längre ned befinna sig stående vid sidan derom. 



Ännu längre norrut höjer sig, på vestra sidan oni lands- 

 vägen, Hvitningsberget, med starkt resta och åt olika väderstreck 

 stupande lag. De tillhöra öfre kalken och sannolikt dess äldre 

 afdelning. Bergartens färg är röd, rödbrun, gröngrå, ljusgrå och 

 svartgrå. 



Att dessa uppstående kalkspetsar tillhöra en under Rättviks- 

 heden mera utbredd bildning, är högst sannolikt, men att af de 

 spridda fläckarne bilda sig en föreställning om lagens förekomst- 

 sätt i sin helhet är för närvarande ej möjligt. Det förtjenar 

 emellertid uppmärksammas, att alla de nu omtalta kalkklintarne 

 från Rättvikskullarne till Hvitningsberget ligga utefter samma 

 räta linje i sydvest och nordost, samt att de äldre silurlagen, 

 ortocerkalk och cystidekalk, så vidt jag känner, ej här uppträda. 

 Det ligger nära tillhänds att antaga en höjning i grundberget 

 under de uppskjutande silurkullarne; dock kan man med lika 

 stort skäl här tänka på en fördjupning i graniten. Utefter denna 

 fördjupning skulle då de yngsta silurlagen hafva bibehållits på de 

 grunder, hvilka vid förklaringen af Osmundsbergets nuvarande 

 byggnad komma att något närmare skärskåda?. Förhållandena 

 vid Draggån vittna ej om något granitens närmande till jordytan 

 på denna punkt. För närvarande kan jag dock i denna fråga 

 blott framställa hypoteser. Det är också möjligt, att silurlag 

 uppträda på flera mig okända punkter af heden; ty i en skogs- 

 trakt med denna utsträckning beror det ofta på en lyckträff, om 

 man under sina vandringar finner en liten uppskjutande fast 

 klint. Mellan Hvitningsberget och Solberga ligga endast djupa 

 sandmassor i dagen. Detsamma är äfven förhållandet i trakten 



