118 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FORHANDLING AK, 187 1. 



sträckningen af den höjd, utmed hvilken den ursprungligen legat. 

 Isynnerhet blifver detta förhällande påtagligt, om de öfre lagen 

 afskäras genom denudationen ända ned emot den närliggande 

 dalbottnen. Härunder kunna naturligtvis äfven de under skiffern 

 liggande lagdelta bergarterna delvis eller helt och hållet förstöras 

 i granitens afsluttning Nästan öfver allt. der Leptaenakalk upp- 

 träder i dagen, bekräftas denna åsigt. Dess lutning rättar sig 



efter närmaste granitsluttning, och formen är ofta den af en rygg. 

 Intill kalken går en smalare eller bredare myr, som betecknar 

 den förstörda skifferns plats. Derpå följa de äldre laggrupperna 

 i ordning efter tiden för sin bildning, och med en lutning, som 

 motsvarar Leptamakalkens. Ofta kunna de, såsom nämndes, vara 

 delvis eller alldeles bortdenuderade. Sist följer graniten, som 

 dock ej alltid är synlig. Profilen 2 visar ett exempel pä en dy- 

 lik förekomst och i det följande skola flera lemnas. 



Öster om Sinksjöns norra ända ligger en fristående höjd af 

 Leptaenakalk, tillhörande gruppens äldre afdelning. Hvarfven 

 falla 20° SW. Öster om denna höjd åter går en smal myr och 

 bakom denna höjer sig en granitklippa. På granitens sluttning 

 emot myren förekommer en myckenhet lös sandsten och sannolikt 

 finnes den äfven fast här. Denna granit ligger i rätt nordvestlig 





