120 ÖFVEKSIGX AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



skulle dess fortsättning i söder gå genom de punkter vid Boda 

 och Solberga, der jag antagit graniten gå närmast jordytan. Kan- 

 ske fortgår granitryggen äfven här, hviiket är så mycket troli- 

 gare, som Lissberget i öster gränsar omedelbart intill sandstens- 

 fältet. Förhållandet utmed Ensen-Bodadalen var något likar- 

 tadt. — Följes profilen vidare mot vester, så stryker först en 

 dalgång fram utmed landsvägen igenom hela byn och skiljer den 

 östra ryggen från en annan vestligare, hvars lagbyggnad fullkom- 

 ligt liknar den förra. Lutningen af lagen är äfven ensartad i 

 båda höjderna. I min tidigare uppsats öfver dessa bildningar 

 meddelade jag en mindre profil öfver båda ryggarne vid Bygg- 

 mästaregården och sökte, i motsats till Hisingers antagande, 

 att sandstenen vore ett underordnadt lag i kalken, visa att en 

 kastning framgår mellan båda höjderne i dalgångens riktning. 

 Asigten erhåller ytterligare bekräftelse deraf, att i Löflunden, 

 vid den vestra höjdens norra ända, hvilar cystidekalk ofvanpå 

 ortocerkalkeu, hvilken ensam är synlig vid Byggmästaregården. I 

 en liten källa vid kullens fot har jag till och med sett skiffer, 

 sannolikt Trinucleusskiffer. Vore här ej en kastning, skulle lag- 

 serien således till en del upprepas under sandstenen. Ty en böj- 

 ning är här ej tänkbar, då det ringa afståndet mellan båda höjderna 

 ej tillåter en sådan. — Ännu längre vesterut ligga sänka ängs- 

 trakter, hvilka ungefär inidt emellan Gulleråsen och de höga berg- 

 sidorna i vester afbrytas af en enstaka granithöjd, men derefter 

 äter fortsätta ända till närheten af den nämnda bergsluttningen. 

 Denna utgör Siljansplatåns östra rand/ I Storsveden är randen 

 täckt af röd ortocerkalk, hvars lag stupa 60° O. I de öfre 

 hvarfven träffas den oolitartade förändringen af denna kalk med 

 röd bindmassa, i motsats mot vanliga förhållandet, då den är 

 svartgrå. Öster om kalken går en dalgång, som åter gränsar 

 till en med bergssidan parallel rad af kullar med Leptaenakalk. 

 Profilen 5 går öfver Storsvedens lag. Något i söder härifrån lig- 

 ger Slogsveden, äfvenledes utmed platåns afsluttning, men den 

 ortocerkalk, som här anträffas, går icke intill berget, utan på nå- 

 got afstånd derifrån. Dess hvarf falla omkring 20° NW, således 



