128 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



denna synes som om sandstenen erhållit sitt nuvarande läge ge- 

 nom en kastning. 



Ännu återstå ett par fläckar med silurbildning, hvilka för 

 sammanhangets skull här upptagas, ehuru jag ej besökt dem for- 

 liden sommar. Vid Wika och Selbåcks byar, af hvilka den förra 

 ligger pä fasta landet midt for Sollerön och den senare något 

 närmare Mora, finnes ortocerkalk och cystidekalk, dock på så små 

 områden synliga, att någon noggrannare undersökning der ej f. n. 

 är möjlig. Likaså ligger på Wåmåns venstra strand, ej långt 

 från Wåmhus qvarn, nästan i vattenbrynet, flammig röd ortocer- 

 kalk i nästan vågräta lag. Denna omständighet låter förmoda, att 

 kalken här har vidsträcktare utbredning, ehuru den döljes aflösa 

 jordhvarf. Dessa fläckar anser jag liksom lagen vid Furudal för 

 sparade fragment af den bildning, som slutit sig till de yttre bergen. 



Den tvistepunkt, som för närvarande söndrar geologerna 

 i två motsatta partier, frågan om de s. k. massiva bergarternas 

 ursprung, har i det föregående blott foga blifvit berörd, ehuru 

 jag ofta, utan anförande af skäl, hemtat uttryck och förklarin- 

 gar från det plutoniska åskådningssättet. Ur kemisk synpunkt, 

 från hvilken de flesta och starkaste skälen mot plutonismen 

 framträdt, synes Kjerulf genom sitt arbete »Das Christiania — 

 Silurbecken, chemisch-geognostisch untersucht» (Christiania 1855) 

 hafva en gång för alla gifvit frågan en sådan belysning, att åt- 

 minstone plutonismens rimlighet ej längre kan dragas i tvifvel. 

 Ur fysisk geognostisk synpunkt låta de flesta fenomen förklara 

 sig enligt såväl neptuniska som plutoniska åsigter. Hvad ser- 

 skildt Dalarnes silurterräng beträffar, medgifver plutonismen enk- 

 lare förklaringar öfver dess ytförändringar och torde i vissa fall 

 ensam kunna leruna någon antaglig tydning. Sjelfva formen på 

 den dalgång, i hvilken de paleozoiska lagen ännu qvarligga, sy- 

 nes mig till och med tala till förmån för plutonismen. En kittel- 

 dal kan lätt tänkas uppkomma genom en sänkning i berggrunden; 

 mindre lätt en kretsformig dal kring ett qvarstående centralparti. 



Att jag antagit möjligheten af porfyrartade bergarters sedi- 

 mentära ursprung, är ingen afvikelse från plutonismen. Flera af 



