TÖRNQVIST, GEOLOGISKA IAKTTAGELSER I SILJANSTRAKTEN. 129 



våra moderata plutonister tala om sedimentär porfyr jemte 

 eruptiv. 



En kortfattad framställning af förloppet vid bildningen af 

 Siljanstraktens nuvarande relief synes mig således ännu kunna' 

 uttryckas med Hisingers ord: 6 ) »vid dessa sannolikt pluto- 

 niska massors uppskjutande från jordens inre blef den i Sil- 

 jans bassin förut danade petrifikatförande öfvergångsbildningen 

 äfven upplyft ad, dess lager än störtade än uppresta till vertikal 

 ställning. Den krökta kedjan af Siljan, Orssa(-), Skattunge- och 

 Ore(-) sjöar, erhöll då sin nuvarande gräns.» — Nya förändringar 

 inträdde sedan med glacialepoken. Redan tidigt måste de på 

 Siljansplatån upplyftade sedimentära lagen hafva blifvit i stor 

 skala bortförda; sedermera har isen, följande dalgångarne, ytter- 

 ligare urgröpt dessa och isynnerhet förstört de lag, som voro be- 

 lägna på sluttningen af de yttre gränsbergen, då dessa berg stän- 

 digt tvungit isen att böja sig ur sin riktning; ännu senare har 

 isen, och sannolikt äfven vatten, i dalbottnen mest förstört de 

 åtkomliga lag, som minst förmådde göra motstånd och i deras 

 plats åstadkommit underordnade dalar, hvilka kunna kallas rena 

 denudationsdalar i motsats till de större dalgångar, Kvilkas form 

 hufvudsakligen rättar sig efter grundbergets konturer. 



B ) Anf. arb. 5 häftet, sid. 2, 3. 





Ofvers. af K. Vet Akad. Förh., Arg. 28. N:o 1. 



