294 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



der arten såsom en ensam cell. Vanligen ligga trådarna något 

 krökta, stundom, då cellantalet är 16, bildande en ordentlig half- 

 cirkel. Tvåtalet eller en multipel deraf såsom norm för cell- 

 antalet i de särskilda trådarna har sin grund i den regelbandet 

 fortskridande tudelning af cellerna, hvarigenom deras förökning 

 försiggår. Sammanhanget mellan cellerna är desto lösare ju 

 äldre skiljeväggarna blifva, i det de äldre membranerna antaga 

 en lösare konsistens. Hos en tråd bestående af 16 celler loss- 

 nar således förbindelsen mellan den 8:de och 9:de cellen snart 

 och hos de två derigenom uppkomna är sammanhanget mellan 

 4:de och 5:te cellen svagare än mellan 2:dra och 3:dje eller 6:te 

 och 7:de Trådarna ligga derföre ofta något knäböjda. Celler- 

 nas diameter är 0,008—0,012 m. m. och längden 0,016—0,04 

 m.m. Enstaka celler kunna uppnå en längd af 0,065 m.m. och 

 bredd 0,015 m.m. under det en stor mängd andra ensamma cel- 

 ler förekomma af ringa storlek, från klotrunda af blott 0,006 

 m.m. diameter till dem af vanlig form och storlek. Som cel- 

 lerna stöta intill hvarandra med mer eller mindre afrundade bott- 

 nar, finnes der mellan dem en insnörning, hvilken blir tydligare 

 allt efter som förbindelsen dem emellan med tiden blir lösare. 

 Membranen är tunn och hyalin och dess yttersta lager (rester 

 af modercellernas efter delningen förändrade membraner) är af 

 seg nästan slemig konsistens, hvarigenom cellerna någon tid 

 sammanhålles. Cellinnehållet döljes till en del af ett mörkt 

 purpurbrunt färgämne, hvilket hos torkade celler vid befuktning 

 ögonblickligen utflyter. Midten af cellerna upptages af en af- 

 lång eller cylindrisk klorofyllmassa med något oregelbunden be- 

 gränsning, i hvars ända tvenne rundade kärnformiga kroppar 

 ligga inbäddade, hvilka i allmänhet först tydligt framt-räda för 

 ögat efter färgämnets aflägsnande genom reagentier. Någon 

 gång träffar man fyra olika kroppar i en cell eller ock blott en 

 enda, det förra en följd af en tillfälligtvis hämmad, det sednare 

 af en nyss försiggången celldelning. I cellsaften finnes en mängd 

 små korn, hvilka mest äro samlade vid cellens periferi och vid 

 ändarna af densamma. 



