346 ÖFVEKS1GT Ab' K. VETEKSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK, 187 1. 



digt hopgyttradt utseende, beroende derpå, att den täta hufvud- 

 massan är genomdragen af tunna kalkspatspartier, hvarigenom 

 bergarten stundom får en viss breccie-lik struktur. Jag fann inga 

 försteningar i honom. Till utseendet liknar han en kalk, som i 

 Vestergötland, isynnerhet på Billingen och Kinnekulle, förekommer 

 i lägsta delen af Trinucleidskiffern, dock, såvidt jag funnit, ej i 

 omedelbar kontakt med Beyrichiakalken. 



Med denna kalk sluter den naturliga genomskärningen vid 

 Fjecka. Genom gräfning i den branta åbrädden finner man lätt 

 fortsättningen. Först kommer en svart tunnbladig lerskiffer, e, 

 med temligen ymniga försteningar, ehuru ej af synnerligen stort 

 artantal. Samma skiffer, af TÖRNQVIST benämnd Trinucleusskiffer. 

 finnes blottad vid Vikarbyn, Draggåbro och Gulleråsen, öfverallt 

 lätt igenkänlig, isynnerhet på sina organiska lemningar. De all- 

 männaste försteningarna äro Trinucleus seticomis Eis., Ampyx 

 tetragonus Ang. v (= Raphiophorus depressus Ang. 1 ) Cabjmene sp., 

 Remoplemides radialis Barr. 2 ), en Cirrhopod i sannolikt Turrilepas 

 H. WOODWARD 3 ), Orthis argentea His., Leptcena sp. »Atrypa» ni- 



*) Vid Vikärbyn fann jag talrika fragment af en Ampyx, som fullkomligt öf- 

 verensstämma med Angelins beskrifning och figurer af Raphiophorus de- 

 pressus. En jemförelse med exemplar från Vestergötland af Ampyx tetrago- 

 nus har öfvertygat mig, *att dessa supponerade arter äro identiska, och att 

 de skenbara olikheterna endast bero pä det olika skick, hvari de blifvit be- 

 varade. Att skalet hos Ampyx tetragonus såväl som hos Raphiophorus de- 

 pressus har intryckta punkter, finner man af genom förvittring rengjorde 

 exemplar. Afven A. tetragonus har pannans spröt reffladt (den af mig lem- 

 nade figuren — Om Vesterg. Cambr. o. Sil. aflagr., fig. 49 — är i detta 

 afseende felaktig) och hennes bas, då skalet är aflägsnadt, försedd med ett 

 par svaga intryck. Pannans mera breda och platta form hos R. depressus 

 förklaras genom den starka hoptryckningen i den tunnbladiga skiffern. Så 

 äfven pygidiets olika form. Jemte pygidier som likna Angelins figur af R. 

 depressus, fann jag andra, mindre hoptryckta, som fullkomligt öfverensstäm- 

 ma med A. tetragonus från Vestergötland. 



2 ) Jag fann i Dalarne endast fragment. Thorax' sidolober tyckas vara något 

 smalare än hos exemplar från Vestergötland och på Barkandes figurer. Ett 

 pygidium från Vikarbyn har den andra rachisleden något tillspetsad och 

 sidoloberna alldeles platta, men öfverensstämmer för öfrigt med Barrandes 

 figurer. 



3 ) Quart. Journ. Geol. Soc, vol. XXI, p. 486. 



