368 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FÖRHANDLINGAR, 187 1. 



Utom den nu Iemnade redogörelsen torde jag, säsom ännu ett 

 bidrag till möjligheten af, att rörande den här ifrågavarande af- 

 vägningens grad af tillförlitlighet bilda sig ett omdöme, äfven böra 

 anföra det till sin noggrannhet någorlunda kända resultat, som 

 erhållits af en annan lika lång nivellering, äfvenledes af mig för 

 »Sveriges Geologiska Undersökning» utförd 1869 — 1870 med sam- 

 ma instrument och på ett med det ofvan beskrifna temligen lik— 

 artadt sätt. 



Denna senare afvägning har till utgångspunkt hafsytan vid 

 Gefle, hvarifrån den fortsattes utmed Gefle — Dala jernväg till 

 Falun och vidare öfver Gagnef, Flöda, Grangärdet, Nya Koppar- 

 berget, Linde, Örebro till Wettern vid Askersund — tillsamman- 

 lagdt en afvägd sträcka af omkring 29 mil. Rörande dess ut- 

 förande vill jag endast i korthet nämna att, i stort sedt, visser- 

 ligen samma grunder i afseende å protokollets förande, framåt- och 

 bakåtsyftningarnes lika längd, begagnandet af sjöar, o. s. v. följ- 

 des som vid den förut beskrifna afvägningen, men att dock inga- 

 lunda en lika stor försigtighet och noggrannhet iakttogs. Så to- 

 gos t. ex. syftningarne, der terrängen så tillät, ofta dubbelt så 

 långa (omkr. 800 fot) som vid Jemtlandsafvägningen, hvadan af- 

 läsningarne naturligtvis ej kunde verkställas med en så stor skärpa 

 som vid denna, men datta oaktadt uppgår felet sannolikt ej till 

 mera än 0,74 fot. Utgångspunkten var, som nämndt är, Gefle- 

 bugten, hvars yta vid afvägningstillfället (den 29 Maj 1869) re- 

 ducerats till den på grund af observationerna vid Djurstens och 

 Stor Jungfruns fyrbåksstationer beräknade medelhöjden, hvarvid 

 vattenytan vid Gefle och dessa observationsstationer antogs stå i 

 jemnhöjd — ett antagande som väl ej torde vara så synnerligen 

 felaktigt, helst som lungt väder hade varit rådande dagarne när- 

 mast före afvägningen. Höjden å liniens andra ändpunkt Wet- 

 tern (naturligtvis reducerad till sin medelyta) bör kunna anses 

 vara temligen nära 296,66 fot, hvilket tal erhållits genom afväg- 

 ningar för »Sveriges Geologiska Undersökning» och ganska väl 

 stämmer med andra för Kongl. Topografiska kåren utförda nivel- 

 leringar. — Då den nu ifrågavarande mätningen angaf Wetterns 



