370 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



äfven är förhållandet med afvägningen Gefle — Wettern, kan dock 

 en dylik beräkning för denna närmevis utföras och anger då så- 

 som det högsta möjliga måttet på medelfelet pr mil 14,4 linier, 

 hvartill det dock efter all sannolikhet ej uppgår. Enligt hvad 

 jag redan nämnt var denna senare afvägning ej afsedd att utfö- 

 ras med någon ytterlig noggrannhet och kan ej rättvisligen jem- 

 föras med Jemtlands-afvägningen, af hvilken jag derföre vågar 

 tro att ett vida bättre resultat kan väntas. 



Utan att stå i något sammanhang med det egentliga ämnet 

 för denna uppsats, torde en kortfattad redogörelse för den från 

 den vanliga betydligt afvikande nivelleringsmetod, för hvilken det 

 ofvanbeskrifna instrumentet äfvenledes är afsedt, vara lämplig att 

 här meddela, så mycket mera som denna meted (angifven af Prof. 

 S. Stampfer i Wien), för så vidt jag har mig bekant, ej blif- 

 vit härstädes förr använd. 



Vid afvägning enligt denna metod, som afser att kunna med 

 en uppställning af instrumentet medelst en slags vinkelmätning 

 bestämma mångdubbelt .större nivåskilnader än annars, då man 

 ju är beroende af stångens höjd, begagnas den vid instrumentets 

 beskrifning omnämnda höjskrufven och muttern m (se afbildnin- 

 gen) för att ange ett noggrannt mått å syftliniens vinkelförändrin- 

 gar. Skrufven, hvilken således användes såsom mikrometer, är 

 för detta ändamål gängad med en synnerlig omsorg och försedd 

 med en skala, å hvilken antalet hela gängor kan afläsas, under 

 det att bråkdelarne anges af den i 100 delar delade trumman å 

 muttern. Medelst en nonie kan afläsningen ytterligare skärpas 

 till Ttfffö af en gänghöjd. — Afvägningen tillgår på följande sätt: 



v\ 



■'■-• 



