REUTER, SKANDINAVIENS. OCH FINLANDS ACANTHIIDER. 409 



Sällsynt i svalbon. Funnen i Södermanland af Mewes, i Öster- 

 botten af Wasastjerna. 



Subfam. Anthocoriiia Reut. 



(Anthocoridce Fieb.) 



Corpus oblongum vel ovatum. Caput inter antennas longius 

 productum, apice truncatum. Rostrum triarticulatum. Scutellum 

 magnum, trianguläre. Hemelytra embolio praedita. Membrana ad 

 basin areola triangulari angustissima instructa. 



Genus Lyctocoris bildar en öfvergång till föregående underfamilj. 

 För öfrigt kan hos Anthocorina uppspåras en viss analogi med Ly- 

 gceidte, med hvilka de äfven af äldre systematiker blifvit sammanförda. 



Gen. Lyctocoris Hahn. 



Corpus oblongo-ovatum. Caput inter antennas late productum. 

 Antennae articulo primo apicem capitis attingente, articulo secundo 

 apicem versus incrassato, duobus ultimis praecedentibus multo te- 

 nuioribus, tiliformibus. Rostrum coxas intermedias paullo superans, 

 articulo primo capite paullo breviore. Pronotum trapeziforme, basi 

 apiceque emarginatum, lateribus apicem versus modice angustatum, 

 rotundatum et marginatum, disco posterius subtilissime punctulatum. 

 Membrana vena tantum unica. Abdomen pilis exsertis nullis. Fe- 

 mora antica parum incrassata. 



1. L. campestris F. l ) 



Ferrugineus, nitidulus, antennis articulo secundo apicem versus 

 obscuriore, pedibusque testaceis; hemelytris abdomine paullo brevio- 

 ribus et angustioribus, fortiter punctatis; membrana hyalina, apice 

 late fuscescente. 



Acanthia campestris F., Ent. Syst., p. 75, 34 (1794), sec. Stål, 

 Hemipt. Fabric, 1, p. 90. 



Phytocoris pallens Fall., Hem. Svec, p. 103, 51 (1829), sec. 

 spec. typ. 



Gimex domesticus Schill., Isis, p. 738 (1834). 



Lyctocoris' domesticus Hahn, Wanz. Ins., tig. 243 (1835). — 

 Fieb., Eur. Hem., p. 139. 1 (1861). 



Xylocoris domesticus F. Sahlb,, Mon. Geoc, p. 80, 1 (1848). 

 — Boh., Öfv. af Vet.-Ak. Förh. IX, N:o 3, p. 59, 15 (1852). — 

 Flor, Rhynch. Livl. I, p. 665, 1 (1860). 



Anthocoris bicuspis H. Sch., Nomencl. p. 60 (1835). 



Xylocoris dimidiata Spin., Essais sur les Ins. Hem., p. 236, 2 (1840). 



') Ehuru detta namn är högst olämpligt, såsom helt och hållet stridande emot 

 djurets lefnadssätt. hafva vi dock ansett att det såsom det äldsta bör åter- 

 upptagas. 



