496 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 187 1. 



På grund af livad här blifvit i korthet antydt blir den af mig 

 nppstälda första gruppen af svenska Lithobier lika med 



Sp. 1. Lithohius forficatus (Linné) 1758 sens. lat. 



Linné, Syst. Nat.. ed. X, Tom. I 

 pag. 638. 



De Geer, Mém. p. servir å 1'hist. 

 des Insectes, Torne VII pag. 557, 

 tab. 25 figg. 1 — 6. 

 Leach, Zool. Miscell, Tom. III 

 pag. 40. 



C. Koch, Deutschl. Crust., Myria- 

 poden und Arachniden, Hft 40 

 tab. 20. 



Newport, Trans. Linn. Soc, vol. 

 XIX pag. 367. 



Newport, Ibidem pag. 368, tab. 

 32 figg. 30, 31. 



Gervais, Hist. Nat. d. Ins. Ap- 

 téres, T. IV p. 229. 

 Newport, Catalogue of the My- 

 riapoda, pag. 18. 

 L. Koch, Myriapodengattung Li- 

 thobius, pag. 39. 

 L. Koch, Ibidem 'pag. 42. 

 L. Koch, Ibidem pag. 43. 

 L. Koch, Ibidem pag. 45. 

 L. Koch, Ibidem pag. 51. 

 C. Koch. Die Myriapoden, Bd I 

 pag. 113; tab. 52 fig. 104. 

 Palmberg, Bidrag t. känned. om 

 Sveriges Myriap. Ordn. Chilo- 

 poda, pag. 15. 

 Palmberg, Ibidem pag. 17. 

 Eisen & Stuxberg, ÖfVers. K. 

 Vet.-Akad:ns Phandl., årg. 25 pag. 

 376 (Pullus). 



Meinert, Naturhistorisk Tids- 

 skrift, 3 Bfekke 5 Bind pag. 259. 

 Meinert, Ibklem pag. 260. 

 v.Por^th, Öfvers. K. Vet.-AkacLns 

 Fhaudl., årg. 26 pag. 637. 

 ia ad partem] 



Syn.: 1758. 



Scolojpenc 



Ira forficatc 



1778. 



» 



)> 



1817. 



Lithobius 



vulgaris 



1844. 



» 



forficatus 



1845. 



» 



» 



1845. 



» 



Leachii 



1847. 



» 



forcipatus 



1856. 



» 



forficatus 



1862. 



» 



» 



? 1862. 



» 



parisiensis 



1862. 



» 



muscorurn 



1862. 



» 



hortensis 



1862. 



» 



coriaceus 



1863. 



» 



forficatus 



1866. 



1866. 



» 



hortensis 



1868. 



)> 



curtirostris 



1869. 



» 



forficatus 



1869. 



)> 



coriaceus 



1869. 



)> 



» 



[Si/7ionyma omn 



Unga individer. Meinert har (auf. st. pagg. 259 och 260) 

 beskrifvit ungar af denna art, hvilka varit så föga framskridna i 

 utveckling, att antalet af deras antennleder vexlat från 17 — 25 (så- 



