A. STUXBERG, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS MYRIOPODOLOGI. 497 



ledes ett ganska ringa antal i jemförelse med det hos de fullt ut 

 vecklade individerna). Ungarnes öfriga karakterer i detta stadium 

 äro: ocellerna på hvardera sidan 4 — 6, stälda i tvenne rader; hjelp- 

 läppens tänder 6 — 8; första fotparets taggar 0, 1, 1; femtonde fot- 

 parets taggar 0, 1, 1, 1; höftledshålor 1, 1, 1, 1, runda; längd 

 4 — 6 m.m. . 



Utvecklade individer. I sin fullaste och mest typiska ut- 

 bildning erbjuder L. forficatus följande karakterer: 



Antennerna med 36 — 48 leder. 



Ocellerna på hvardera sidan 18 — omkring 35, ordnade i 5 — 8 

 böjda rader (oftast 5, 5, 5, 5, 2 eller 5, 5, 5, 5, 5, 2 jemte sidoocellen). 



Hjelpläppens tänder 8 — 14 1 ), oftast stälda med lika mellanrum 

 sinsemellan. 



Första fotparets taggar 2, 3, 2. 



Femtonde fotparets taggar 1, 3, 3, 2, af hvilka på 3:dje och 4:de 

 lederna den mellersta är störst, på 5:te leden den inre. 



Höftledshålor 6, 6, 6, 5 — 8, 8, 8, 5 (eller hos mycket stora exem- 

 plar ända till 12, 10, 9, 8), långsträckta. 



Längd 15 — 26 m.m. 



Mellan dessa båda angifna extremer i karaktererna ligga så- 

 lunda alla de mellanformer, hvilka dels blifvit såsom egna arter under 

 namn, som ofvan angifvits, beskrifna, dels förmedla öfvergången 

 mellan dessa. Hvad som karakteriserar dem alla, och hvarpå de 

 följaktligen i alla möjliga fall kännas, är deras spetsvinkligt utdragna 

 hörn på 9:de, ll:te och 13:de ryggsköldarne, i förening med före- 

 komsten af blott en klo på sista fotparets andra tarsalled. 



Färg. Hufvud jemte antenner och ryggsköldar ljust — mörkt 

 kastanjefärgade; buksköldar och fötter oftast ljusa, vanligen smuts- 

 gula. Strax efter hudskiftet är hela kroppen cyanblå. 



Förekomst. Lith. forficatus är företrädesvis en skogsart, som 

 uppehåller sig under barken af förtorkade trädstubbar och mossa på 

 stenar, men förekommer äfven på skoglösa ställen: man finner den 

 nästan på alla möjliga lokaliteter. Hans geografiska utbredning in- 

 om vårt land är vidsträckt, kanske omfattande äfven de nordligaste 

 trakterna. Exemplar, som jag äger från Jämtland (Östersund), äro 

 lika storväxta, om ej större än dem jag funnit i Skåne ( — ett exem- 

 plar från förstnämda provins höll 26 m.m. i längd — ). 



Grupp II. Lithobii bncculenti. 



Typ : Lithobius bucculentus L. Koch. 



Kar. Nionde, elfte och trettonde ryggsköldarne med spets- 

 vinkligt utdragna hörn. Femtonde fortparets yttersta tarsalled 



1 ) Förutsatt att L. Kochs Lith. parisiensis blott är en (högre) modifikation af 

 hans L. forficatus, måste hjelpläppens tänder uppgifvas till 16. — Afven hos 

 den typiska L. forficatus finnas understundom 16 sådana tänder: L. Koch 

 uppger sig en gång hafva iakttagit deras antal vara 7 - 1 - 9 = 16, hvilket tal 

 han anser för en abnormitet. Jag ser häri en tendens till hans L. parisiensis. 



