A. STUXBERG, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS MYR10P0D0L0G1. 503 



innefatta blott en art, den af C. Koch först beskrifna och afbildade 

 L. calcaratus, hvaraf den sedermera af L. Koch beskrifna L. lu- 

 bricus tydligen utgör ett yngre stadium, saknande den fullt utveck- 

 lade formens karakteristiska process på släpfötternas 4:de led hos de 

 hanliga individerna. 



Sp. 6. Lithobius calcaratus C. Koch 1844. 



Syn.: 1844. Lithobius calcaratus C. Koch, Deutschi. Crust., Myriap. 



und Arachniden, Hft 40 tab. 23. 

 1847. » » C. Koch, Syst. d. Myriapoden, 



pag. 150. 

 1862. » » L. Koch, Myriapodeng. Lithobius, 



pag. 70. 



1862. » lubricus L. Koch, Ibidem pag. 86 (Pullus). 



1863. » calcaratus C. Koch, Die Myriapoden, Bd II 



pag. 45; tab. 82 fig. 168. 

 1866. » » Palmberg, loc. cit. pag. 19. 



1869. » » Meinert, Naturhist. Tidsskrift, 3 



R. 5 Bind pag. 265. 

 1869. » » v. Porath, Öfvers. K. Vet.-Akad:ns 



Fhandl., årg. 26 pag. 640. 

 1869. » lubricus v. Porath, Ibidem pag. 640 {Pullus). 



Antennerna, hvilka i storlek nästan alltid motsvara kroppens 

 halfva längd, bestå hos de fullt utvecklade individerna af 40 — 50 

 leder, hvilket tal hos de yngre ej sällan nedgår ända till 25. 



Oceller på hvardera sidan 7 — 9 (2 frånskilda sidooceller samt 

 framom dem 6 mindre, cirkelformigt stälda omkring en midtelocell; 

 hos mycket unga individer äro ocellerna stälda i en bågböjd linie, 

 4—5 till antalet). 



Hjelpläpp 4-tandad. 



Första fotparets taggar 0, 0, 0. 



Femtonde fotparets taggar 1, 1, l, — 1, 2, 1, 0. 



Höftledshålor: tf 1, 2, 3, 2 — 2, 3, 3, 2—; ? 2, 2, 2, 2—2, 3, 4, 3 

 (hos yngre individer flera variationer). 



Kroppens längd 10 — 14 m.m. 



Färg. Hufvud jemte antennernas inre hälft beckfärgade. Rygg- 

 sköldar mörkbruna — brungula, ofta med ett mörkt längsband på 

 midten. Buksköldar bruna — gulgrå. 



■ Förekomst. Denna art uppehåller sig på något fuktiga ställen 

 bland mossa 1. dyl. På svenska fastlandet har jag insamlat exemplar 

 af den i Skåne (ej sällan tillsamman med L. crassipes, ehuru mycket 

 sällsyntare än denna), Blekinge, Småland, Vester- och Öster 

 samt Upland. På Öland fann jag den vid Borgholm temligen 

 — Märkligt är, att den icke anträffats på Gotland. 



