506 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



Ögon : en enda ocell bakom hvardera antennen. 

 Eyggsköldar hårväpnade, med afrundade hörn, i bakre kanten 

 inbugtiga. 



Längd 2 — 3 m.m. 



Färg hvit, stundom dragande något i gult. 



Förekomst. Denna märkliga myriopod, utomlands funnen i 

 England (London), Nord-Tyskland (Danzig) och Danmark, har hos 

 oss anträffats i' Skåne vid Esperöd, i Frenninge s:n, vid Ringsjön 

 (Klinta och Bosjökloster), på Kullaberg samt vid Bosarp i Bisekast- 

 lösa s:n; vid Stockholm (Haga och Belle Vue); i Upsala (Botaniska 

 Trädgården, Karolina-Parken, Gustavianurn) samt vid Mälarstranden 

 fierestädes, såsom vid Kungshamn och Vårdsätra. På Gotland är 

 den funnen vid Visby, i Lummelunda, Bunge m. fl. st. 



Genus V. Geophilus Leach 1814 sens. str. 



Trans. Linn. Society, vol. XI pag. 384. 



= Geophilus Meinert 1866, Naturhist. Tidsskr., 3 B, 4 Bd 

 pag. 86. 



A. Sista bukskölden lång och smal. Analporer små och otydliga. 



Sp. 10. Geophilus ferrugineus C. Koch 1835. 



Syn.: 1835. Geophilus ferrugineus C. Koch, Deutschi. Crust., Myria- 



poden und Arachniden, Hft 3 

 tab. 2. 

 1837. » » Gervais, Ann. Sei. Nat., II Sér. 



T. 7, Zoologie, pag. 52. 

 ? 1837. » mäwillaris Gervais, Ibidem pag. 52. 



1845. Mecistocephalus ferrugineus Newp ort, Trans. Linn. Soc., 



vol. XIX pag. 429. 

 1847. Geophilus » Gervais, Hist Nat. d. Ins. 



Aptéres, T. IV pag. 309. 

 ? 1847. » maxillaris Gervais, Ibidem pag. 309; tab. 



39 fig. 5. 

 1847. Pachymerium ferrugineum C. Koch, Syst. d. Myriapoden, 



pag. 187. 

 1863. » » C. Koch, Die Myriapoden, Bd 



I pag. 92; tab. 42 lig. 81. 

 1866. Geop/iilus ferrugineus Palmberg, loc. cit. pag. 24. 

 1866. » » Meinert, Naturhist. Tidsskrift, 



3 R. 4 Bind pag. 88. 

 1869. » » y. Porath, Öfv. K. Vet.-Akad:ns 



Fhandl., årg. 26 pag. 642. 



Hufvudskölden groft punkterad, framtill inbugtad; dess längd: bred- 

 den = 135 : 100. 



