A. STUXBERG, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS M YR10P0D0L0GI. 507 



Hjelpläppen groft instucket punkterad. Käkfötternas yttersta 

 led vid basen med en oftast stor och tydlig tand; slutna, nå de 

 långt framom antennrötterna. 



Buksköldar med en djup fåra i midten. 



Sista segmentets pleuralporer belägna på både rygg- och buk- 

 sidan (hos unga individer endast på den senare). 



Fotpar: o 71 43(45); $ 45(43,47). 



Längd omkring 35 m.m. 



Färg. Kroppen, som är långt härklädd, är rostfärgad; hufvud 

 och antenner mörkare. 



Förekommer allmänt öfver säkerligen hela Sverige, oftast upp- 

 trädande i stora massor på samma ställe. 



B. Sista bukskölden bred. Analporer stora och tydliga. 

 Ba. Pleuralporer belägna på såväl buk- som ryggsidan. 



Sp. 11. Geophilus electricus (Linné) 1758. 



Syn.: 1758. Scolopendra electrica Linné, Syst. Nat., ed. X, Tom. 1 



pag. 638. 

 1761. » » Linné, Eauna Suecica, ed. 2 



pag. 501. 

 1835. Geophilus electricus C. Koch, Deutschi. Crust., Myria- 



poden und Arachniden, Hft 3 



tab. 4. 

 1837. » » Gervais, Ann. Sei. Nat., II Sér. 



T. 7, Zoologie, pag. 52 (ad mi- 

 norem par tern). 

 1845. Arthronomalus flavus Newport, Trans. Linn. Soc, vol. 



XIX pag. 433. 

 1847. Geophilus » Gervais, Hist. Nat. d. Insectes 



Aptéres, T. IV pag. 312. 

 1847. » electricus Gervais, Ibidem pag. 315. 



1847. » » C. Koch, Syst. d. Myriapoden, 



pag. 186. 

 1863. » » C. Koch, Die Myriapoden, Bd II 



pag. 110; tab. 118 fig. 232. 

 1866. » » Palmberg, loc. cit. pag. 25. 



1866. •» » Meinert, Naturhist. Tidsskrift, 



3 R. 4 Bd pag. 90. 

 1869. » i> v. Porath, Öfvers. Kongl. Vet.- 



Akad:iis Fhandl., årg. 26 pag. 642. 



Hufvudskölden framtill rät med afrundade hörn, glatt; dess 

 längd : bredden = 115 : 100. 



Hjelpläppen groft punkterad. Käkfötternas yttersta led vid basen 

 med en större eller mindre tand; slutna, nå de icke antennrötterna. 



Buksköldar med trenne längsgående fåror, af hvilka de yttersta 

 baktill utvidga sig groplikt. 



