510 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



Färg gul — rostgul; hufvud mörkare. 



Förekomst. Jag har ofta anträffat denna art tillsammans med 

 G. flavus — ehuru sällsyntare än denna — i Skåne (Hessleholm, 

 Eslöf, Stehag, Belteberga, Vallåkra etc), Blekinge (Carlshamn, Ronne- 

 by), Småland (Alfvesta, Elmhult, Rosenlund vid Jönköping- etc), 

 Vestergötland (Mosse-, Alle- och Hunneberg), Upland (Upsala) samt 

 på Gotland (Visby, Eksta). 



Sp. 14. Geophilus truucorum Meinert 1866. 



Syn.: 1866. Geophilus nemorensis Palmberg, loc cit. pag. 27 (s al- 

 tem ad partem). 



1866. » truncorum Meinert, Naturhist. Tidsskr., 3 



R. 4 Bind pag. 94. 



1869. » » v. Porath, Öfvers. K. Vet.-Akad:ns 



Ehandl., årg. 26 pag. 643. 



Hufvudskölden opunkterad, föga längre än bred (som 115 : 100). 



Hjelpläppen opunkterad. Käkfötternas yttersta led vid basen 

 med en liten tand; slutna, nå de icke antennrötterna. 



Buksköldar med trenne längsfåror, hvilka på kroppens mellersta 

 del äro otydliga eller nästan försvinnande. 



Sista segmentets pleuralporer 2, stora och tydliga. 



Fotpar: rf 37(39); $ 39(41,37). 



Längd 15 — 18 m m. 



Färg som hos föregående art. 



Funnen i Skåne och Blekinge flerestädes (Öfvedskloster, Fruali. 

 Ortofta, Belteberga, Bjersjölagård, Ignaberga, Stehag, Eslöf, Kulla- 

 berg, Kattarps s:n etc; Carlshamn etc), i Småland (Jönköping etc), 

 Vestergötland (Halle- och Hunneberg, Alingsås), Östergötland (Berg). 

 Södermanland och Upland; likaså på Gotland. — Arten uppehåller 

 sig i murkna stubbar och under den lösa barken på sådana. 



Genus VI. Scnipceus Meinert 1866. 

 Naturhist. Tidsskrift, 3 R. 4 Bd pag. 95. 



Sp. 15. Scuipseus sodalis Meinert 1866. 



Syn.: 1866. Scnipceus sodalis Meinert, Naturhist. Tidsskr., 3 R. 



4 Bd pag. 97. 



1868. Geophilus pachymeropus Eisen & Stuxberg, Öfvers. K. 



Vet.-Akad:ns Fhandl., årg. 25 pag. 377. 



1869. Scnipceus sodalis v. Porath, Ibidem, årg. 26 pag. 644. 



Hufvudskölden föga längre än bred (som 104 : 100), punkterad 

 och spridt hårbärande, framtill vinkelformigt utdragen. 



Hjelpläppen nästan omärkligt punkterad. Käkfötternas yttersta 

 led vid roten med ingen eller en ytterst liten tand; slutna, nå de 

 antennrötterna. 



