A. STUXBERG, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS MYRIOPODOLOGI. 511 



Buksköldar med en längsfåra i midten; de främre derförutom 

 med en tvärfåra baktill, bildad af små bukporer. 



Sista segmentets pleuralporer 3 — 4, små och otydliga. 



Fotpar: ef 53,51; ? 55. 



Längd 35 — 40 m.m. 



Färg. Rygg gulgrå, buk blågrå; hufvud jemte antenner bruna. 

 Ändsegmentet med släpfötterna gula. 



Förekomst. Af denna art äger jag några exemplar från Gotska 

 Sandön, Visby (Ipse) samt Alingsås (G. Eisen). Enligt v. Porath 

 är ett exemplar funnet i Landskrona af Konservator C. Roth. 



Genus VII. Scliendyla Meinert 1866. 

 -Naturhist. Tidsskrift, 3 R. 4 Bd pag. 103. 



Sp. 16. Schendyla iiemoreusis (C. Koch) 1836. 



Syn.: 1836. Geophilus nemorensis C. Koch, Deutschl. Crust., Myriap. 



und Aracliniden, Hft 9 tab. 4. 

 1847. » » Gervais, Hist. Nat. d. Ins. Ap- 



téres, T. IV pag. 319. 

 1863. Linotcenia » C. Koch, Die Myriapoden, Bd II 



pag. 26;. tab. 72 fig. 148. 

 1866. Scliendyla » Meinert, Naturhist. Tidsskrift, 3 



R. 4 Bd pag. 105. 



Hufvudskölden föga längre än bred, opunkterad. 



Hjelpläppen glatt. Käkfötternas yttersta led vid basen med en 

 ganska stor tand; slutna, nå de icke antennrötterna. 



Buksköldar långsträckta, med trenne längsgående, ofta otydliga 

 fåror. 



Sista segmentets pleuralporer 2 (hos ungar 1). 



Analporer saknas. 



Fotpar: o* 39; ? 41 039). 



Längd vanligen 20, ej sällan ända till 25 m.m. 



Färg gul; hufvud jemte tillhörande delar samt ändsegmentet 

 och analfötterna mörkgula. 



Förekomst. Med säkerhet känner jag denna art — i Dan- 

 mark ganska allmän — endast från Gotland, hvarest jag insamlat 

 talrika exemplar strax utanför Visby. I April och Maj månader 

 förekom den ej sällsynt. 



Öfvers. af K. Vet, Äkad. Förh., Arg. 28. N:o 4. 13 



