EDLUND, FÖRSÖK ATT FÖRKLARA DE ELEKTR. FENOMENEN. 549 



i momentet 2:o antydda skillnaden är tydligen lika med repul- 

 . sionen, tagen med ombytt tecken, mellan molekulen ra, betraktad 

 såsom stillastående, och molekulen m'; och den inverkan, som 

 afses i momentet 4: o, är densamma som repulsionen, tagen med 

 ombytt tecken, mellan molekulen ra, betraktad såsom stillastå- 

 ende, ocli det ifrågavarande rummet. Om man adderar de in- 

 : verkningar på ra'', som afses i de båda första momenten, och 

 derifrån subtraherar den motsvarande summan i de båda sed- 

 i nare, så erhålles i enlighet med den Archimediska principen den 

 ■ sökta inverkan på ra' eller på det banelement, hvari ra' rörer sig. 

 För att tydligare inse riktigheten af ifrågavarande förfa- 

 ; rande, kan man tänka sig saken på följande sätt: Frågan är 

 här att finna den rörelse, som uppstår hos molekulen ra', eller 

 , rättare hos det banelement, hvari ra' befinner sig, till följe deraf 

 att molekulen ra blifvit försatt i rörelse. Men den sökta rö- 

 relsen hos molekulens ra' banelement bestämmes tydligen af den 

 förändring i repulsion mellan ra' och ra, som uppkommer deraf, 

 att den sednare blifvit försatt i rörelse. Man får således ut- 

 trycket för den sökta rörelsen, om man ifrån repulsionen mellan 

 molekulerna ra' och ra, då den sednare anses vara i rörelse, 

 subtraherar repulsionen mellan samma molekuler, då man be- 

 traktar molekulen ra såsom hvilande. Den på detta sätt er- 

 hållna resten är i sjelfva verket ingenting annat än b vad som 

 afses i de ofvanföre omnämnda två första momenten. På ett 

 analogt sätt erhåller man de repulsionsverkningar, hvarpå de 

 två sista momenten hafva afseende. Det är nu lätt att finna 

 det algebraiska uttrycket för de båda strömelementens inverkan 

 på hvarandra. Antaga vi, att de båda molekulerna ra och ra' 

 röra sig i de parallela banorna åt samma håll, t. ex. mot b 

 och b', så måste afståndet emellan dem förblifva oförändradt, 

 emedan de röra sig med samma hastighet. Deras direkta in- 

 verkan på hvarandra, måste derföre vara densamma, som om 

 de båda vore i hvila. Man har således för den verkan, som 

 afses i momentet l:o, 



