552 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



Den ofvanstående formeln (9) bestämmer summan af de 

 båda funktionerna cp. Denna summa är alltid negativ. Derafl 

 kan man naturligtvis icke omedelbart sluta till utseendet aft 

 funktionen sj elf, emedan vid additionen någon term kunde liafva 

 försvunnit. Af det föregående är det bekant, att cp ( — K) alltid 

 måste vara negativ, men deremot cp(+-h) alltid positiv. Detta 

 är ej möjligt på annat sätt än att funktionen cp, utom den term y 

 hvari den relativa hastigheten + h . cos 8 ingår till andra digni- 

 teten, äfven innehåller en, hvari densamma ingår med udda 

 dignitet, samt att värdet på denna sednare term är större än 

 på den förra. Vi antaga nu, att denna udda dignitet är den 

 första, hvilket- antagande, såsom det visar sig då fråga blir 

 om tvänne parallela strömmar af motsatt riktning, är det enda 

 riktiga. På detta sätt erhålla vi: 



cp ( — h . cos 8) = — ah . cos 8 — \li 1 cos 2 6, ochi 

 cp ( + h . cos 6) — + ah . cos 6 — \h- cos 2 8 ) 



hvarest a är en faktor, som är oberoende af den relativa hastig- 

 heten, men kan vara beroende af afståndet r. Man har således 

 erhållit samma resultat som om man tänkt sig funktionen cp ut- 

 vecklad i serie efter stigande digniteter af den relativa hastig- 

 heten, och af denna serie bibehållit blott de två första termerna. 



Vi öfvergå nu till det fall, att molekulerna m och in röra 

 sig i motsatt riktning i banor, som med hvarandra äro parallela. 

 Vi antaga härvid att molekulen m' rörer sig mot punkten a', 

 under det att m går mot punkten b (se fig. 3). Det är tydligt,, 

 att den relativa hastigheten mellan m och m' i detta fall måste 

 blifva jemnt dubbelt så stor, som om den ena molekulen vore 

 i hvila och den andra rörde sig med samma hastighet h som 

 förut. Man har således att skrifva 2/i i stället för h och detta i 

 gäller äfven för hastighetens variation. Förhållandet är alldeles- 

 detsamma antingen molekulerna närma sig intill eller aflägsnai 

 sig ifrån hvarandra. Med begagnandet af formlerna (1), (7) 

 och. (10), får man således för den verkan, som afses i momentet! 

 l:o, eller för den direkta inverkan mellan de två i rörelse va- 

 rande molekulerna: 



