585 



Öfversigt af KoDgl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1871. N:o 5. 



Stockholm. 



Öfversigt af de geologiska förhållandena vid 

 Hallands ås. 



Af David Hummel. 



Tafl. XII, XIII. 

 [Meddeladt den 10 Maj 1871.] 



Den naturliga gränsen mellan Halland och Skåne utgöres 

 af en stor höjdsträckning, benämnd Hallands ås, hvilken för 

 sin såväl topografiskt som geologiskt skarpa skilnad från det 

 angränsande låglandet, men äfven för sina storartade ytformer, 

 bildar ett af de mest framstående dragen i dessa trakters yttre 

 skaplynne. Framför allt är detta händelsen med dess delvis i 

 hafvet utskjutande vestra hälft. Vid denna del af åsen utbreda 

 sig, på norra och södra sidan, vidsträckta slätter, hvilka i flere 

 hänseenden förete en ganska märkbar olikhet. Af stort infly- 

 tande härvid är naturligen en mer eller mindre rik ornering 

 med trädgrupper och gårdar men isynnerhet den norra slättens 

 begränsning mot hafvet — den i en mångfald af former upp- 

 tornade flygsanden. Dessa, än kantiga och spetsiga, än vackert 

 afrundade, endast med en tunn grästorfva här och der betäckta 

 kullar likna på något afstånd en kal, sönderstyckad bergskedja 

 samt gifva åt denna del af slätten ett egendomligt och vildt 

 utseende. 



Traktens allmänna höjdförhållanden äro så vidt möjligt 

 åskådliggjorda på den bifogade kartan (Tafl. XIII) medelst kurvor 

 för 35, 70, 100, 300, 500 och 700 fots höjd öfver hafvet. Fälten 

 mellan dessa kurvor äro utmärkta med olika stark skuggning, 

 hvarigenom en lättare öfversigt vinnes. Bäst hade naturligen varit, 



