HUMMEL, ÖFVERS. AF DE GEOL. FÖRHALL. VID HALLANDS AS. 593 



och i trakten af Torekov framträder den närmast ofvanpå gnei- 

 sen lagrade qvartsitiska sandstenen, i nivå med hafvet. På 

 detta ställe måste naturligen upplyftningen hafva varit minst 

 så stor som de förut här ofvanpå utbredda formationernas mäg- 

 tighet. Huru långt dessa utbredt sig mot öster, kan icke numera 

 bestämmas, men de rester af vissa bland dem, som ännu an- 

 träffas i Skånes nordliga del, angifva bestämdt, att de fordom 

 egt en långt mera storartad utbredning än nu. 



Den andra frågan, när Hallands ås uppstod, d. v. s. när 

 alla dessa förkastningar uppkommo, kan endast besvaras genom 

 en mera omfattande undersökning af alla formationernas såväl 

 särskilda beskaffenhet som läge i förhållande till hvarandra. Ju 

 närmare denna serie af berglager hinner oss, eller ju fullständi- 

 gare den är med afseende på tiden, från de äldsta till de nutida 

 bildningarna, desto säkrare bör svaret blifva. Det måste natur- 

 ligen vara af ej ringa intresse att åtminstone någonstädes i vårt 

 land kunna göra en sådan tidsbestämning för att derigenom 

 bedöma vid hvilken tid, under hvilken geologisk period, större 

 nivåförändringar här egt rum. Utomlands hafva sådana bestäm- 

 ningar låtit sig göra. De flesta större dislokationsfenomenerna 

 äro till sin relativa ålder derstädes kända. Men det har icke 

 varit bekant, om de krafter, som verkat till de större bergs- 

 kedjornas (Alpernas, Pyrenéernas m. fl.) daning, äfven haft något 

 större inflytande på vårt lands nivåförhållanden, på samma gång 

 de synbarligen lemnat Danmark samt stora sträckor af Tysk- 

 land m. fl. länder så godt som oberörda. Skåne är den enda 

 af våra provinser, der en sådan undersökning kan komma till 

 ett resultat. Jag har derför städse inom de skilda trakter, som 

 varit föremål för min verksamhet, sökt vinna upplysning här- 

 utinnan och går nu att redogöra för de slutsatser, hvartill under- 

 sökningen synes leda. 



Den böjning af gneisskikter, hvilken särdeles vid Burdushall, 

 nordost om Torekov, är anmärkningsvärd för sin skärpa men för- 

 öfrigt i de flesta fall blott framträder som en fin skrynkling, 

 angifver genom sin egen beskaffenhet, att lokala sammanpress- 



