594 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



ningar egt rum, medan gneisen ännu var ytterst böjlig. Men 

 denna böjning och skrynkling är icke synlig i någon af de yngre 

 bildningarne. Den måste följaktligen hafva försiggått redan före 

 aflagrandet af den kambriska sandstenen, den äldsta af dessa 

 yngre bildningar. De förut omtalade förkastningarna deremot, 

 hvilka äro synliga såväl längs efter som tvärs igenom åsen, an- 

 tyda genom sitt utseende, att gneisen vid deras daning redan 

 varit konsoliderad, d. v. s. egt ungefär samma hårdhet som nu. 

 Då likväl förkastningar kunna uppkomma i mjuka och böjliga 

 lager — derpå finnas många exempel inom våra lösa jordlager — 

 så skulle också dessa möjligen kunnat tänkas hafva varit till 

 från gneisens tidigaste dagar. Det händer också någon gång, 

 att små förkastningar upptäckas, hvilka synbarligen stå i det 

 närmaste samband med skrynklingen och med denna äro bestämdt 

 samtidiga. Men de förete då ett väsentligt olika utseende med 

 de förutnämnda, beroende derpå, att en s amman växning af de 

 vid dislokationen uppkomna brottytorna egt rum, så innerlig till 

 och med, och hvad beträffar bindemedlets beskaffenhet så lik- 

 artad med gneismassan, att hela förkastningen icke numera skulle 

 kunnat upptäckas, såvida icke en tvär förflyttning af en serie 

 olikfärgade skikter angifvit den. En sådan sammanväxning synes 

 icke hos de förkastningar, som varit mera betydelsefulla för 

 åsens framträdande. Det är för öfrigt en sedan länge känd sak, 

 att förkastningar förefinnas i mängd äfven i de yngre forma- 

 tionerna. Att åtminstone den kambriska sandstenen funnits till, 

 då den slutliga upplyftningen af Hallands ås egde rum, är i när- 

 heten af Torekov temligen synligt. Det framgår äfven af andra 

 förhållanden, till hvilka jag strax återkommer. Det. är således 

 synbart, att gneisens höjningar och de större förkastningarne 

 beteckna åtminstone två särskilda dislokationsfenomener, hvilkas 

 relativa ålder och verkningar äro af stort intresse i flere hänseenden. 

 Det kan knappt vara tvifvel underkastadt, att gneisen i 

 nordliga Skåne på en stor sträcka varit höjd öfver hafvet under 

 den kambriska tiden. Denna första, ännu föga utredda höjning 

 synes stå i det närmaste samband med böjningen af gneisens 



