612 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



(hvarför just denna bildning så hastigt afbröts) samt förmodli- 

 gen städse fortgått under åkerlerans och de väldiga postglaciala 

 sandlagrens utbredning, och hvilken höjnings mått här inalles, 

 under den tidrymden, synes vara omkring 270 fot. Den äldre 

 delen af svämleran är afsatt, då hafvet stod minst 20 fot högre 

 än nu. På dess ringa utbredning åt sidorna kan man se, att 

 vid den tiden för öfrigt ungefär samma relativa nivåförhållanden 

 som nu varit rådande, d. v. s. att Stensån redan då fanns och 

 genom sina nedsvämningar af lerslam i hafsviken vid det nu- 

 varande Skottorp var en orsak till nämnde leras så tidiga ut- 

 bredning. Stensån har sedan oafbrutet fortsatt sin nedsväm- 

 ning, men hafvet har så småningom dragit sig tillbaka. Redan 

 då hafvet stod 18 fot öfver det nuvarande vattenståndet voro 

 sandfälten omkring Himmelslöf torrlagda. Der måste således, 

 öster vid samma ställe, redan då taga ett slut på aflagrandet 

 i salt vatten, hvarmed också öfvergången till en ren sötvattens- 

 bildning var gifven, och den yngre delen af svämleran började 

 afsättas. Dennas mägtighet mot vester är ungefär 2 fot. Med 

 kännedom om de betydande tillsvämningar, som här, innan ån 

 utgräfdes, egde rum, är det säkerligen ingen öfverdrift i det 

 antagandet, att årliga slamafsättningen utgjorde 2 linier. Den 

 yngre svämlerans ålder skulle i sådant fall vara 1000 år. En 

 landhöjning härstädes af 20 fot har under samma tid egt rum, 

 hvilket utgör 2 fot på århundradet. Men vid den tiden, för 

 1000 år sedan, var likväl föga af slätten sänkt under hafvet. 

 Först vid 35 fots högre vattenstånd än det nuvarande är, som 

 af höjdkartan synes, en betydande förändring i strandkonturen 

 synlig, men blott på slätten norr vid åsen; den vid södra sidan 

 förlorar vid en sådan sänkning helt obetydligt. 



Nu inträffar här det märkliga förhållandet, att de lägst be- 

 lägna ättehögarna ligga 38 fot öfver hafvet, att hela slätten i 

 södra Halland, undantagandes de delar som ligga högre än 

 nämnda tal, saknar fornminnen, under det sådana på skånska 

 sidan anträffas nästan ända ut till kusten. Om detta är bero- 

 ende på hafvets då högre nivå, om den med 35-fotskurvan be- 



