MEVES, ORNITHOLOGISKA IAKTTAGELSER I NORDVESTRA RYSSLAND. 741 



tvöå, men jag hörde äfven vid andra tillfällen en qvittrande 

 fin sång. Vidare träffade jag honom nära Ladoga- och Onega 

 sjön samt intill Hvita Hafvet i trakter, beväxta såväl med barr- 

 som löfträd, helst bebodda. I Ladeinopole och Wuitegra hördes 

 han t. o. m. i trädgårdar. I allmänhet var han svår att upp- 

 täcka, emedan han gömde sig bland låga buskar. Ej sällan 

 sågs han på marken, der han letade efter frön. Jag skjöt flera 

 gråa exemplar, hvilka jag i början ansåg för honor; men under- 

 sökningen visade mig, att det var fortplantningsskickliga hannar, 

 sannolikt i andra året. De varierade i färgen, i det de tidigare 

 skjutna exemplaren hade på öfversidan en stark olivgrön an- 

 strykning, medan de senare der voro smutsigt gråa. Hjessen 

 och bröstet hade mer eller mindre tydliga, gråbruna skaftfläckar. 

 Äfven de röda hannarne voro olika; de i Juni månad skjutna 

 hade en matt, men de i början af Augusti en glänsande röd 

 färg; allt efter som de sekundära strålarna (ciliae) voro fällda. 

 En' hona i nästdrägt, som skjöts den 23 Juli jemte den grå- 

 färgade fadren, var på öfversidan olivgrå med 2:ne tydliga, gul- 

 hvita band öfver vingarna. Undersidan gulaktigt hvit, med 

 stora, brunaktiga spetsfiäckar, som voro tydligast på bröstet. 

 Dessa, jemte flera andra ungar, höllo sig på en hafreåker med 

 nästan mogna korn, hvaraf båda hade ett parti i kräfvan. 

 Längden och bredden såväl hos de röda som gråa hannarne 

 varierade emellan 150 — 160 m.m. och 252 — 260 m.m. — Jag 

 var ej lycklig nog att hitta något bo, men ett genom framlidne 

 M. v. Wright erhållet, d. 20 .Maj 1864 vid Helsingfors taget, 

 var bygdt af finare växtstjelkar, som voro temligen löst samman- 

 fogade, och invändigt lätt fodradt med fint, hvitt tagel. Det 

 hade en viss likhet med boet af Sylv. hortensis eller atricapilla. 

 Det var utvändigt 110 m.m., invändigt 65 m.m. och 40 m.m. 

 djupt. Äggen, 4 till antalet, hade en vacker blågrön färg, med 

 svarta eller gråbruna näckar och prickar, tätast åt den tjockare 

 ändan. Det största var 21,5 m.m. långt och 15 m.m. tjockt, 

 det minsta 20 — 14 m.m. På tvenne andra från samma trakt 

 var bottenfärgen betydligt blekare. Ett ägg från Moskva var 

 mera afrundadt, 19,5 — -15,5 m.m., och i en kull, bestående af 

 3 ägg, från Daurien, tagen d. 17 Juni 1867, voro de mindre, 

 nämligen 19 — 13,5 m.m., men af särdeles vacker, blågrön botten- 

 färg, med stora, glest stående svartbruna fläckar. 



7. Eringilla cannabina, Linn. 



Hämplingen anträffades vid SchliisseLburg, Wajmugschaga 

 vid Dwina m. m. temligen allmän. 



8. Fringilla linaria, Linn. var. magnirostris. 



Allmän i björk- och tallskogar, särdeles nära Ladoga samt 

 vid städerna Onega och Archangel. Ännu den 20 Juli fann 

 jag ett bo med 3 ägg uti en pilbuske, men också utflugna 

 ungar. I nästdrägten saknades rödt på hufvudet. 



