744 ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



beväxta ställen, samt sedan på Dwina-öarna vid Archangel och 

 Cholmogori. De utflugna ungarna sökte föräldrarne varna med 

 ett fint, skarpt läte: tsitt, tsitt. Ehuru föga skygga voro de 

 dock temligen svåra att se bland busksnåren. Jag hörde blott 

 några gånger sången och fann den vacker, men i många delar 

 lika med den af Emb. schoeniclus. 



Hannen efter första ruggningen liknar redan mycket den 

 gamla, eller rättare den i andra året. Den rödbruna färgen be- 

 täcker dock ännu hela kalotten, men lyfter man upp fjädrarna 

 på sidorna, visa de sig svarta inunder. Då de rödbruna kan- 

 terna under vintern sannolikt afnötas, framträda de svarta banden 

 på hjessans sidor. Möjligt är det dock att, likasom hos C. 

 schceniclus, en partiel ruggning bidrager till hufvudets färg- 

 förändring under våren. Hanne i nästdrägt: Hufvudets sidor 

 och hakan rostgulaktiga; kalotten svartaktig, öfver hjessan och 

 bakom ögat ett gulaktigt streck. Den liknar för öfrigt, fast 

 den är af betydligt mindre storlek, mycket säfsparfsungen, och 

 har likasom denna på de två yttre stjertpennorna en hvit kil- 

 fläck. Honan i nästdrägt kan knappast skiljas från hannen. 



21. Cynchramus rusticus, Gerbe. 

 (Emberiza rustica, Pallas.) 



»Videsparfven», hvilken Prof. Lilljeborg ej anträflade, men 

 Blasius såg vid Ustjug, fann jag temligen allmän på många 

 ställen. De första skjöt jag d. 8 Juli i en sumpig granskog, 

 nära Selö, vid Onegafloden. Min uppmärksamhet fastades under 

 åkandet på deras skarpa lockläte, ej olikt det af'Turdus iliacus. 

 Der träffades 2 olika kullar; en del af de skjutna 4 ungarna 

 hade ännu blodspolar i stjerten, andra voro fullväxta. Ehuru 

 jag någon gång såg genom de täta buskarna en skymt af de 

 häftigt lockande föräldrarna, som med största ifver sökte förmå 

 ungarne till flykt, Jy ekades jag ej skjuta någon af dem. På 

 en ö i Dwinas mynning och vid Cholmogori erhöll jag flera 

 ungar, den sista vid floden Svir d. 19 Augusti, hvilka alla voro 

 i öfvergång till höstdrägten. Blott en gammal hanne, som be- 

 fann sig i fullständig ruggning, skjöt jag d. 10 Aug. Ehuru 

 jag ofta fann fogeln bland pilbuskar, tyckes dock hans häck- 

 plats vara att söka i sumpiga barrskogar. Ungarna besökte 

 äfven ganska ofta korn- och hafreåkrarna, hvilkas sädeskorn de 

 förtärde. — Ung hanne efter första ruggningen: Ofversidan rost- 

 grå med mörka skaftfläckar; bakhalsen och öfvergumpen roströda 

 med gråa kanter; en fläck i nacken, ett bredt streck öfver ögo- 

 nen och inunder öronen hvit- eller gulaktiga; örtäckarne och 

 ett smalt streck längs den rostgula hakan brunaktiga; buken 

 hvit; ett bälte öfver bröstet och längsfläckarna på sidan röd- 

 bruna med ljusa kanter; vingpennorna bruna, de 3 innersta 

 med breda rödgula kanter; första radens vingtäckare svarta med 

 rostgula kanter och hvita spetsar; andra radens svarta med 

 hvita spetsfläckar, de öfriga vingtäckarna kastaniebruna med smalt 



