MEVES, 0RN1TH0L0G1SKA IAKTTAGELSER, I NORDVESTRA RYSSLAND. 747 



47. Locustella fluviatilis, Gould. 



(Sylv. flaviatilis Mey. & Wolf, Lusciniopsis fluviatilis, Bon.) 



Af de sylvier — gräshoppsångare — som mycket undan- 

 gömda lefva på mer eller mindre skogbeväxta sumpiga ställen, 

 helst i närheten af vattendrag, och hvilkas sång har en förvå- 

 nande likhet med gnisslandet af en större gräshoppa, hade jag 

 nöjet att observera och skjuta ej mindre än trenne olika arter. 

 Dessa voro Luc. fluviatilis, naevia och lanceolata. som i lefnads- 

 sätt visa så mycken likhet, att de jemte några andra arter, t. 

 ex. Sal. luscinioides och Salic. certhiola *), kunde förenas till 

 ett slägte, ehuru vingpennornas olika förhållande har gifvit an- 

 ledning till sönderdeluing. Alla dessa arter utmärka sig genom 

 mycket långa och yfviga understjerttäckfjädrar, särdeles lämpliga 

 för deras vistande på våt mark eller bland högt gräs. 



Den ifrågavarande arten anträffade jåg första gången den 4 

 Juni på en liten ö, Ptino-ostroff (fogelön), som ligger uti Ladoga- 

 sjön. Här tycktes han ej vara sällsynt, ty jag hörde 5 eller 6 hannar 

 sjunga; men i anseende till den ovanliga skicklighet, hvarmed de 

 kunde dölja sig bland buskar och gräs, lyckades jag den dagen 

 ej skjuta flera än 2, hvaraf den ena på så nära håll, att han blef 

 sönderskjuten. De höllo sig i en med björk och tall beväxt skog, 

 der marken var sumpig med höga, gräsbeväxta tufvor. Då det 

 efter länge fortsatt sökande lyckades att få fogeln i sigte, kastade 

 han sig vanligtvis från ett tråd eller en buske tvärt ner i gräset 

 och försvann, för att på ett aflägset ställe ånyo börja sin sång, men 

 tystnade så snart han märkte förföljandet. På andra trakter, 

 t. ex. vid Onegasjön, fann jag dock sedermera, att inan lätt 

 kunde förleda honom till att börja sjunga. Jag tog nämligen 

 tvenne säfblad, gned dem emot hvarandra och åstadkom deri- 

 genom ett ljud, någorlunda likt hans sång. Först började han 

 då åter att sjunga lågt och i korta satser, men snart allt högre 

 och högre. Kunde man då hålla sig gömd och stilla, fick man 

 se huru han hastigt sprang på marken, nyfiket letande efter det 

 falska ljudet. På kanalresan till Sermarks, vid Onegasjön och 

 andra ställen hörde jag sången särdeles om qvällen, t. o. m. 

 under hela natten. — Sedan jag i dessa trakter hade anträffat 

 fogeln i icke ringa antal, började jag förmoda, att han äfven 

 kunde förekomma i Finland, då afståndet derifrån öfver Ladoga- 

 sjön till finska stranden ej är långt. Bekräftelse på denna min 

 förmodan, hvilken 'mötte mig kort efter min hemkomst genom 

 Professor Malmgrens meddelanden 2 ), att verkligen en sådan 

 fogel blifvit skjuten i Finland, kan således glädja mig. Men 

 jag anser det ej heller för omöjligt, att äfven Loc. naevia der 

 förekommer. — Tvenne skjutna hannar voro temligen lika, men 



x ) Pallas i Zoographia Rosso-Asiatica pag. 510, säger visserligen om dennas 

 sång: »cantu brevi sed amoenissimo», men detta torde tarfva bekräftelse ge- 

 nom nyare observationer. 



2 ) Öfvers. af Finska Vet. Soc. förhandl. 1869 XII. N:o 1 pag. 2. 



