748 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1871. 



det 3:je sönderskjutna exemplaret, möjligtvis en hona, var något 

 afvikande. Jag skall här nedan meddela måtten på dem alla, 

 fast ofullständigt på den sista. 



Gammal hanne i vårdrägt. Den första vingpennan mycket 

 smal och 4 m.m. kortare än handtäckarna; den andra längst, 

 den 3:dje något kortare. De yttre stjertpennorna 14 m.m. kor- 

 tare än de mellersta; de sednare räcka 36 m.m. utöfver de hop- 

 lagda vingarna. De långa understjerttäckarna räcka något öfver 

 de yttre stjertpennorna; tarsen beklädd med 6 plåtar, der af den 

 l:sta och 6:te mycket korta, den 2 — 4:de lika långa, den 5:te 

 hälften så lång som den 4:de. Dessutom fms 1 eller två led- 

 plåtar, som sitta på leden af tarsen och tårna. Fogelns öfver- 

 sida var mörkt olivbrun, utan fläckar; undersidan hvitgrå; stru- 

 pen och kräfvan med olivbruna längsfläckar; hakan och under- 

 gumpen hvita; slagsidorna och understjerttäckarna olivgråa, de 

 sednare dragande i brunt och försedda med breda hvita spetsar; 

 benens färg brunaktigt horngrå; öfverkäken mörkt olivgrå, under- 

 käken perlgrå; iris ljusbrun. Den sönderskjutna (9?) hade mör- 

 kare längsfläckar på framhalsen och t. o. m. under hakan samt 

 en svag dragning till gulgrönt på bröstet. Den första ving- 

 pennan 6 m.m. kortare än handtäckarna. Måtten voro följande: 



Kön. 



Längd. 



Bredd. 



Näbben 



Tar- 

 sen. 



Tårna, 



Ving. 



Stjert. 



Lokal. 



från 

 pann. 



från 

 vink. 



mellant. 



baktån. 



& 



152 



220 



12 



16,5 



22 



15 + 5 



7,5 + 6,5 



73 



60 



Ptino-ostroff. 



& 



162 



230 



11 



17 



22 



15 + 45 



7,5 + 6 



74 



60 



Andoma. 



?? 



— 



— 



10 



16 



20 



15 + 4 



7 +6,5 



72 



56 



Ptino-ostroff. 



Bland de öfriga i härvarande Museum befintliga exemplar fins 

 ett från Ungern, som* utmärker sig genom 79 m.m. långa vin- 

 gar och 62 m.m. lång stjert; för öfrigt afviker det föga från 

 de här beskrifna hannarne. 



58. Locustella naevia, Degl., Gerb. 

 (Sylvia locustella, Lath.) 



Af denna, i Tyskland, England och Frankrike temligen 

 allmänna fogel såg jag med säkerhet blott tvenne exemplar, 

 den 28 Juni vid Andoma, nära Onegasjön, på en sumpig äng. 

 En hanne, söm satt sjungande i en buske, skjöts; den andra, 

 möjligtvis honan, skrämdes upp ur en grästufva. Något bo, 

 ehuru jag flitigt sökte derefter, kunde icke hittas. Sången af 

 denna och af föregående art, som äfven fanns på denna trakt, 

 liknade h varandra så mycket, att jag då icke kunde åtskilja dem, 

 hvarföre det är sannolikt, att jag på resan flere gånger hörde 

 denna fogel. 



Gammal hanne. Den första vingpennan 1 m.m. längre än 

 handtäckarna, den 2:dra längre, än den 4:de. den 3:dje längst. 



