iiEVES. ORNITHOLOGISKA IAKTTAGELSE K I NORÜVESTRA RVSSLAND. 757 



anade jag - dock ännu ej, att jag genom den sedermera gjorda 

 rättelsen skulle blifva invigd i flera för mig nya och interes- 

 santa förhållanden, hvilka jag i det följande skall söka ådaga- 

 lägga. — Andra dagen fortsattes jagten och jag anträffade ännu 

 flera kullar, som i sällskap med sina föräldrar genomströfvade 

 skogen och slogo ned än i löf-, än i barrträden. Deras bete- 

 ende visade mycken likhet med löfsångarens. De gamla ploc- 

 kade ofta stora gröna larver af en Tenthredo eller Lophyrus, 

 hvilka de, hållande dem i sin starka näbb, slogo emot en gren 

 tills de blefvo lagom att sväljas, antingen af dem sjelfva eller 

 deras ungar. De flesta ungarne voro för öfrigt fullväxta, hade 

 undergått första ruggningen och fångade sjelfva sin föda, som 

 bestod af små myror, skalbaggar och andra insekter. De voro 

 lifliga och deras lockton: tjättsch, tjättsch, som påminte om 

 den af Musc. grisola eller S. atricapilla, hördes ganska ofta. 

 Under fortsättandet af min resa träffade jag dem temligen ofta 

 ännu omkring 100 verst längre fram intill stationen Pleselskaja, 

 men derefter ej någon enda mera. 



Innan jag går att närmare beskrifva denna nordiska lö 

 sångare, torde något om namnet böra anföras. Enligt Blasius 

 skall Bonapartes Sylvia Eversmanni blott vara en omdöpt S. 

 icterina, Eversm. 1 ), emedan han »ej tyckte om namnet»; Evers- 

 mans S. icterina skall härleda sig från Ficedula icterina, Viell. 2 ), 

 hvilken Blasius sjelf ansåg böra sammanslås med S. trochilus, 

 L., eller bilda en mycket närstående art eller form. Den af v. 

 Middendorff 1. c. beskrifna S. Eversmanni har ingen gemen- 

 skap med den föregående, hvarföre Blasius för denna art före- 

 slår namnet Ph. borealis. Genom upptäckande af denna fogels 

 sommarvistelse — under 60° long, och 66° låtit. — der äfven 

 Emb. rustica, pusilla, anreola m. fl. förekomma, blir det sanno- 

 likt, att det af Blasius omnämnda, på Helgoland tillvaratagna 

 exemplaret verkligen hör till denna art. Den bebor dock sanno- 

 likt hela den emellan Archangel och det Ochotz'kiska hafvet 

 liggande landsträckan. De individer, som vistas under somma- 

 ren i de nordöstliga trakterna, uppehålla sig sannolikt under 

 vintern på Philipp inerna och i China. Exemplar med fregatten 

 Eugenie hemförda från Manilla och ett annat från Amoy, (under 

 namn af S. sylvicultrix, Svinhoe), göra detta troligt. Herr E. 

 H. Dressers godhet har jag att tacka för detta exemplar från 

 China, och instämmer i hans omdöme, att det är en S. Evers- 

 manni, Midd. 



De gamla foglarna, hvilka jag skjöt, befunno sig i nästan 

 fullbordad ruggning. Det var ej möjligt att i färgen upptäcka 

 någon könsskilnad. Ofversidan var grågrön, de yttre kanterna 

 på de gråbruna ving- och stjertpennorna ljusgröna; ett bredt 

 band från näsborrarna intill nacken hvitgult; ett annat genom 



') Addenda ad Zoogr. Rosso-Asiat. 



2 ) Kevsl. & Bl. Wirbelthiere Europas p. LV1. & 185, N-.o 318. 



